30 
Konečně musím se ještě zmíniti o terminálním kladodiu na nejdolejší větví 
stonku dichotomickým jeho rozdělením povstalé (stonku to, jehož terminální kla- 
dodium v obr. 21. bylo vyobrazeno). Řečené kladodium mělo na straně nej- 
hořejšího listu té větve toliko jemný, přesně k mediáně listu a jeho úžlabního 
kladodia sbíhající nerv; na protější straně pak mělo silněji vyniklou stopu neb 
žebro. Na jiné, dichotomií povstalé větévce tamtéž terminální kladodium, na 
straně od jediného listu a úžlabního kladodia odvrácené, mělo dokonce malé 
nesymmetricky z mediány vystupující křídlo vyvinuté (obr. 23.). Z toho nutno 
souditi na odchylné vyvinutí článků v těchto terminálních kladodiích. Totiž, 
jak ve schematickém diagrammu obr. 29 A naznačeno, po článku listonosném 
prvním následuje jako druhý článek nerv neb křidélko hřbetní, a teprve třetí 
a čtvrtý článek jsou vyvinutý jako křídla čepele kladodiové, oproti pravidlu, 
dle něhož bývá v kladodiu terminálním článek druhý a třetí křídlovitě roz¬ 
šířen (obr. 29 B). Variace prvnější (obr. 29 A) zasluhuje povšimnutí, poně¬ 
vadž se jí vysvětluje úprava kladodií úžlabních, ku kterým nyní přistoupíme. 
Z kladodií úžlabních, ku kterým ti, kteří sploštělou čepel jejich za list 
považovali, jedině zřetel měli, ohledáme nejprve kladodie plodné. První jejich 
článek, jenž na zad k ose mateřské hledí, nese listen, dle pravidla u Jedno- 
děložných adossovaný, a v úžlabí jeho květ neb dvoukvětý jednoramenný 
vidlan, blánovitými listenci na zpodu obalený. Ostatní články kladodia úžlab¬ 
ního jsou bezlisté. Z centrálního cylindru svazků cévních, v němž leží mathe- 
matická osa, okolo níž všecky články sestaveny jsou, vycházejí nad květen- 
stvím toliko jednoduché nervy, mezi nimi silnější střední nerv, jenž do trno- 
vité špičky vybíhá. Centrální cylindr není však vezdy přesně ve středu kladodia 
položen, nýbrž častěji blíž jednoho křídlového kraje, jinými slovy, obě křídla 
kladodia nebývají vždy stejnoměrná (obr. 24.). 
Porovná-li se úžlabní kladodium s konečným, tedy se první článek s li¬ 
stenem u onoho rovná poslednímu článku listonosnému u tohoto, zvláště 
když list toho článku má na místě kladodia květy ve svém úžlabí. Jest zde 
však rozdíl ten, že nej silnější střední nerv (kýl) na konečném kladodiu nalézá 
se na straně řečeného listu, na úžlabním ale na straně protější, tedy dolení. 
Vysvětliti se to dá tak, že článek druhý, jenž tvoří kýl, dle vzorce 29 A při¬ 
padá v úžlabním kladodiu na přední stranu, a křídla že jsou tvořena teprve 
článkem třetím a čtvrtým. 
Je-li úžlabní kladodium sterilní, tedy již první zadní článek jest bezlistý 
a hned nad dolejškem kladodia se končí, druhý přední vybíhá v kýlový nerv, 
třetí a čtvrtý opět tvoří křídla čepele. 
jakožto abnormální variace úžlabních kladodií pozoroval jsem rozličné dvou- 
klané formy, z nichž některé v obr. 25.—28. jsem vyobrazil. 1 ) Kladodie 
J ) Masters připomíná ve své Vegetable Teratology (str. 60) též dvouklané, patrně 
úžlabní kladodie: M. Fournier gives as an illustration the čase of a specimen of Ruscus 
aculeatus , in which there occurred a division of the foliaceous branches into two segments, 
reaching as far as the insertion of the flower, but no further. He also mentions lateral 
cleavage eífected by a notching of the margin, the notch being anterior to the flowers and 
allways directed towards their insertion. 
XXVII. 
