31 
obr. 25. a 26. náležejí exempláři divoce rostlému, od hraběte K. Šternberka 
plotech u Bassano« sbíranému. Obr. 25. představuje kladodium sterilní, 
jehož jedno křídlo tvoří zaokrouhlený lalok s nervaturou obloukovitě zpět ku 
střednímu nervu se vracející, jako v obrazci 22 A. a jako v zubech krajních 
od Semele androgyna, druhé křídlo na vnitřním kraji spolu s článkem předním 
vybíhá v konečný trn. 
V obr. 26. spatřujeme oba křídlovité články ve dva zaokrouhlené lalůčky 
s obloukovitými nervy povyrostlé; sotva trnovitá, jen malá špička kladodia 
pak sedí na vnitřním rovném kraji delšího křídla. Toto kladodium má na 
zadním, hořením článku listen, jehož květ sice zakrněl. 
Podobné jest také kladodium obr. 27.; avšak oba články listovité jsou 
až dolů k listenu mediánního článku odděleny, levý článek jest silně zoba- 
novitě ohnut, na jeho konkávní straně nalézá se opět špička, ale větší, která 
doleji v nahnědlý, více suchý okraj této strany přechází. Patrně rovnají se zas 
ty dva velké laloky jak nervaturou, tak tvarem a celým významem zubům na 
kraji kladodií od Semele androgyna var. dentata , ta špička pak se rovná oby¬ 
čejné trnovité špičce, která zde, když oba články pro sebe zubovitě povy¬ 
rostly, octla se níže, ve spojení s mohutnějším obou laloků, jako též na 
obraze 26. 
Zcela jiné povahy jest úžlabní dvojklané kladodium na obr. 28., sedící 
na nejdolejší z dichotomie pocházející větévce z kultivovaného exempláře, 
z něhož také kladodie obr. 21. a 22. vzaty jsou. Kdežto na obr. 26. a 27. 
pouze oba křídlovité články jinak jednoduchého kladodia se na konci volně 
jako dva laloky vyvinuly, v obr. 28 A. vidíme kladodium ve dvě v dolcní 
polovici sourostlé zvláštní kladodie rozdělené. Celá čepel jest neobyčejně ši¬ 
roká, každá její polovina rovná se velikostí asi normálnímu kladodiu, každá 
vybíhá ve zvláštní trn a má svůj zvláštní střední kýl na zadní straně. Jest to 
dichotomie podobná jako ta, kterouž povstalo terminální kladodium obr. 21., 
toliko s tím rozdílem, že na tomto obě listovité větve proti sobě jsou 
skrouceny a doleji společný střed mají, kdežto obě větve úžlabního kladodia 
v jedné ploše vedle sebe vyvinuty jsou a od zpodu dva oddělené střední nervy 
do nich vstupují. Ale ještě zvláštnější věc jest, že i podpůrný list toho kla¬ 
dodia jest dichotomicky dvouklaný (28 B.). Vyhlíží to zcela tak, jakoby dva 
listy a jich úžlabní kladodie, abnormálně příliš blízko vedle sebe založené, 
byly dohromady srostlé. Nemožný takovýto srůst by nebyl, poněvadž na 
onom stonku i jinde dva listy a kladodie hustě vedle sebe stojící se nalézají 
(mám totiž tyto abnormity posud uschované). Ještě o něco větší zbhzení — 
a budou oba sousední listy a obě sousední kladodie na styku sobě překážet 
ve volném vývoji, takže budou musit srůstati kongenitálně. 
Kterak možno rozhodnouti, stalo-li se zde srostnutí dvou listů a jich 
úžlabních kladodií, anebo rozdělení jednoho listu a jeho kladodia? Ta okolnost, 
že netoliko úžlabní ploská větev, nýbrž i list jest rozeklán ve dvé, podává 
důkaz, že zde máme abnormální případ analogický onomu, který jsem na 
rychle rostoucích větvích zimolézu (Lonicera periclymemwi), Delpino při olivě 
pozoroval, a jehož stručné vysvětlení jsem podal příležitě ve svém článku 
XXVII. 
