40 
do jedné plochy, všecky stejnojmennými plochami svými na tutéž stranu, stojí 
vidlany květní všecky na též straně větve, kam hledí dolejší strany kladodií, a sice 
blíž kraje kladodia, nahoru obráceného. Podivno, že na kvetoucím stonku skoro 
všecky kladodie jsou takto květonosné; neplodné kladodie najdou se jen zřídka 
na nejtenčích větvích a sice na dolejší jejich části. 
Tvar a nervatura těch kladodií jsou tak dokonale listovité, že pouze ana¬ 
logie anebo spíše, pro příbuznost všech rodů, homologie jejich s kladodiemi 
rodů Ruscus , Semele a Danaé , a jich vznik přímo z úžlabí listu šupinovitého, 
ještě více ale srovnání s jehlicemi v užším rodu Asparagus o tom svědčí, že 
jsou to bezlisté, ale list frappantně nápodobící větve. Totiž bezlisté jsou toliko 
v čepeli, ale jelikož nesou na zpodu postranní prýt květní, mají tam také 
podpůrný jeho listen. 
Ploše listovitým tvarem kladodií liší se Myrsiphyllum od rodu Asparagus, 
jenž má jehlicovité, bezlisté větévky. Poněvadž však ve květech a plodech obou 
není žádného rozdílu, považuje se Myrsiphyllum nyní za pouhou sekcí v rodu 
Asparagus. Dle rodové příbuznosti možno tudíž očekávati, že morfologická 
povaha kladodií u Myrsiphyllum vysvitne lépe z porovnání s typickými druhy 
rodu Asparagus. 
7. Asparagus officinalis L. 
(Obr. 87.) 
Také chřest má listy veskrze, jak na oddenku tak na lodyze, redukované 
na malé šupinky. V paždí šupinek sedí ve svazečku tenké jehličky, které 
u starších autorů tak jako ploché kladodie rodu Ruscus za skutečné listy byly 
považovány, které ale nyní za bezlisté tenké větévky nebo bezkvěté stopky 
květní se uznávají. Jak snadno lze konstatovati, sedí za lístkem jako primární 
úžlabní výhonek střední jehlice, a po obou stranách jejích, je-li svazeček jehlic 
neplodný, stojí ostatní jehlice ve dvou, na zevnějšek ku předu se větvících 
vijanech, v nichž jsou ale podpůrné listence, které mají ostatní rody, potlačeny. 
(Obr. 37. A, kde 1 jest jehlice střední, 2, 3, 4 jehlice další, jak ve vijanu po 
sobě následují.) Celý svazek úžlabní jest tedy dvojvijan, ovšem bezkvětý; kdyby 
však všecky jehlice měly na konci květ, byl by to dvojvijan květní jako u nej- 
množších Labiát se spatřuje. Všecky jehlice ovšem květů nikdy nenesou, ale 
první dvě postranní (2) bývají ve svazečkách plodných nahrazeny stopkatými 
květy, jako v obr. 37. B. Porovnáme-li tento svazek květonosný s květonosným 
kladodiem v rodu Semele a v sekcí Myrsiphylhim, shledáme tyto homologie. 
Primární jehlice (1), v úžlabí šupinky přímo vzniklá, rovná se úžlabnímu listo- 
vitému kladodiu; vidlan toliko dvoukvětý od Myrsiphyllum rovná se jednomu 
vijanu po straně a vně od střední jehlice u Asparagus , jehož jehlice 3, 4 jsou 
zvegetativnělé, redukcí květů zbavené stopky květní. Rod Semele , má-li toliko 
dvě postranní květenství na kladodiu, jako v obr. 7., shoduje se v této stránce 
ještě více se svazečkem úžlabním u chřestu ; ovšem zase s tím rozdílem, že 
XXVII. 
