48 
také listy, se obracejí k mateřskému listu, místo k ústřední ose vlastní. Zdali 
v čepeli té obsaženy jsou články osní neb jak tyto v jedno spojené (srostlé) 
listy, to z anatomie dokázati nelze, neboť v jednotlivém článku osním jsou 
svazky cévní zrovna tak, jako v plochém listu v obloukovité ploše, xylémem 
do vnitř a phloémem zevně, uspořádány (viz obr. 46—48). O tom rozhoduje 
zcela jiná methoda výskumná, totiž methoda srovnávací, které jsem užil 
v předeslaném svém morfologickém vylíčení kladodií, které však, — ač ona 
jediná neb v čele ostatních method vede k cíli — bohužel tak mnozí morfo- 
logové opomíjejí nebo špatně užívají. Tato methoda, která také k abnormitám 
se uchyluje, od nichž mnohého objasnění dojiti může, staví nade vši pochybnost, 
že čepel kladodia listnatců jest tvořena křídlovitě neboli listovitě rozšířenými 
články osními, čepel šupiny plodní a dvojjehlice u Sciadopitys však srostlými 
listy, že tedy morfologická hodnota kladodia a šupiny plodní vzdor anato¬ 
mické shodě ve svazcích cévních není stejná. 
Srovnávací studium potvrzuje tedy tentokráte, co se týče kladodia list¬ 
natců, náhled školy vývinozpytné, jejížto methoda vývinozpytná však na pro¬ 
kázání pravdivosti toho náhledu nedostačuje. 
Srovnávací methoda však, má-li pravého výsledku dojiti, musí býti obsáhlá, 
všestranná, opatrná, a musí vycházeti od fakta úplné zjištěného a jasného ; 
odtud pak musí postupovati krok za krokem k útvarům méně snadno sroz¬ 
umitelným, přetvořeným neb redukovaným. Přeměněným a zredukovaným 
útvarům totiž často nelze porozumět, nesezná-li se, z jakých původních, morfo- 
logicky nepochybných, úplnějších tvarů, jakou přeměnou a jakou redukcí po¬ 
vstaly. Mnohdy již bylo pochybeno i při srovnávací methodě v tom, že se 
vyšlo od redukovaného a k nepoznání přeměněného tvaru, který se měl za pů¬ 
vodní a vyložil se dle nějakého v morfologické praxi obvyklého znaku; výklad 
chybný přenesen pak bez váhání na tvary složitější a původnější, třebas s ně¬ 
jakým násilím a třebas naposled zabíhal do absurdností. O tom jsem šíře se 
pronesl ve své větší práci o Gymnospermech,*) a ukázal jsem, jak chybně 
někteří morfologové užili methody srovnávací, chtějíce objasniti pravou morfo- 
logickou podstatu šupiny plodní a vůbec ženského květu Conifer, a přišli pak 
ovšem k převráceným výsledkům. 
O kladodiích rodu Ruscus a příbuzných platí totéž poznamenání. Viděli 
jsme, že květoucí kladodium jest nejzachoválejší, nejpůvodnější v rodu Semele, 
kde morfologický význam jeho nemůže býti nijak pochybným; seznali jsme, 
že povstal přeměnou celého hroznovitého květenství, jaké má Danae , a sice 
křídlovitým rozšířením článků osy jeho hlavní. V tomtéž druhu viděli jsme dále 
nastalou redukci na jediný článek květonosný, jenž se pak postavil do mediány, 
a sice dle pravidla nazad, čímž také květonosné kladodium rodu Ruscus bez¬ 
pečně bylo objasněno. Potom též nemohlo býti pochybno, že redukcí i tohoto 
článku a květenství na něm zplozeného povstalo sterilní kladodium, zajisté 
stejné morfologické hodnoty, a tím byla objasněna a na jisto postavena i mor¬ 
fologická hodnota sterilních kladodií u Danaě. U Ruscus aculeatus bylo možno 
') 1. c. str. 137. 
XXVII. 
