11 
iq. Homola M. f 2/5. 1888 — č. XXXIX. (34). 
V krvi nenalézáme ovoidní útvary. 
20. Vykoukalová f 3/5. 1888 — č. XL. (35). 
Sekce 2 hodiny post mortem. 
V krvi nalézáme velice pěkné ovoidní elementy, spirilly, útvary vřetenovité. 
21. Pešek Josef f 2o/5. 1888 — č. XLIII. (36 b). 
V krvi ovoidní elementy nejsou; v slezině streptokokky, v plících streptokokky. 
22. Sika F. f 21/5. 1888 — č. XLIII. (36 c). 
V krvi jen streptokokky. 
23. Wertheim V. f 27/5. 1888 — č. XLV. (38). 
V krvi ovoidní formy i řetízky kokků. V plících ovoidní těliska i strepto¬ 
kokky. V slezině miliární nekrosy se streptokokky i velkými ovoidními tělisky; 
v ledvinách streptokokky. 
24. Henzl Ant. f 25 / 5 . 1888 — č. XLVI. (39). 
V krvi nenalézáme ovoidní formy, ale řetízky kokků; taktéž v slezině řetízky. 
25 . Toman J. f 2/6. 1888 — č. XLVIII. (40). 
V krvi nalézáme ovoidní těliska i spirilly silné. V slezině značné množství 
ovoidních elementů. 
26. Gabriel J. f 3/6. 1888 — Č. XLIX. (41). Tyfus abd. 
V krvi i v slezině b. tyfový. V plících chumáč streptokokků. 
27. Osvald V. f 5 / 6 . 1888 — Č. L. (42). 
V krvi nalézáme jednak spirilly, jednak formy ovoidní. Uvádím zde nález 
z visuté kapky (viz T. e. Sb. lék. III. 1. pag. 16): »Zejména ve visuté kapce 
vidíme bacillovitý tvar v řetízcích místy i klostridiovitou formu na se beroucí. « 
Formy tyto také vyobrazené na tab. I. obr. 2. jsou identické s ovoidními tě¬ 
lisky. V plících nalézáme sporé ovoidní elementy a chumáče streptokokků. 
V slezině pak nalézáme dosti četné útvary ovoidní, některé po dvou až čty¬ 
řech, některé s pupenci i jako Článkované vedle streptokokků (fig. 4.) 
28. Kortínek Jindřich — Č. LI. (43). 
V krvi a slezině streptokokky i v plících. (T. abd. peractus.) 
29. Juna J. ý 7/6. 1888 — LIL (44). 
V krvi se nalézají ovoidní útvary i v plících, ve kterýchž ale po většině 
streptokokkus Pasteur. V slezině vidíme opět miliární nekrosy, i v těchto na¬ 
lézáme jednak ovoidní elementy po dvou, jednak ale nalezli jsme docela ex- 
quisitní vakovité mycelium s dvěma pupenci na konci jednom. Kromě těchto 
útvarů vidíme kulatou buňku, z níž vlnitý mycel vychází. Některé mají pak 
formu jako durmanovitou (fig. 3.). V kůži nalézáme na místě exanthemu malo- 
buničnou infiltraci i útvary vibrionovité. 
Ze 30 případů, z nichž praeparáty jsme revidovati mohli, nenalezli jsme 
ovoidních útvarů v 14 případech, z nichž dva byly tyf. abdominální , dva pak 
vyřčené případy sepsis externa. 
Zbývá tudíž 16 starých případů, a tu shledáváme, že v těchto případech 
výše uvedenou methodou barvení mohly býti ovoidní elementy dokázány. 
Specielně viděli jsme je llkráte v praeparátech z krve, 9kráte v slezině, 4kráte 
v plících;*) spirillovité útvary 4kráte v exanthemu kožním, v krvi neb v sle¬ 
zině celkem lOkráte. V ledvinách jsem ovoidní útvary neviděl; leč právě z oněch 
případů první epidemie, kde zaznamenány jsou nefritické processy, nebyly led¬ 
viny uschovány. Konečně bych ještě upozornil na velice časté vyskytování se 
*) Číslice uvedené nelze vztahovati ku všem 30 případům, poněvadž z uvedených 
orgánů u některých jen slezina, u jiných jen praeparáty z krve, u jiných plíce neb kůže 
byla uschována. 
XXVIII. 
