14 
Avšak přes tento citelný nedostatek experimentelní průkazu, mohl by 
se uvésti ve prospěch aetiologického významu těchto útvarů doklad histo- 
logický. 
Již v první práci v t. e. jsem popsal miliární nekrosy i nekrolická loži¬ 
ska vůbec v slezině i v kůži;*) zejména v kůži ložiska taková při populosním 
exanthemu (případ Rothberger) se jevila i v jiných, i viděl jsem kolem takých 
ložisek buničný val leukocytární. 
Při druhé epidemii rovněž jsem se setkal s podobnými úkazy i při revisi 
svých prvních praeparátů opětně v slezině, zejména i v kůži miliární i větší 
nekrosy přicházely. Ložiska taková živě připamatují ložiska při experimentel- 
ních hyphomykosách obdržené, aneb již i u člověka Paltaufem popsané, kteráž 
pak i v některých případech plísňové pseudo-tuberkulosy zvířecí jsou pozo¬ 
rována. 
V těchto miliárních nekrotických ložiskách ovšem nalezeny někdy bakterie 
(streptococcus, r. vibrio proteus), leč nalezeny též ovoidní útvary aneb jen 
mycelovité vlnité nitky. Mám za to, že ještě bedlivější prozkoumání sleziny 
již makroskopicky také nekrosy častěji se ukáží, ano že takých i v jiných 
haematopoetických orgánech, jako žlázy lymfatické dřeň kostí budou nalezeny, 
jako při tyfu zvratném (Penfick), variola (Chiari). 
Jak svrchu praveno, nálezem těchto miliárních nekros při t. e. i nálezem 
plísňových útvarů v těchto, jakož v respiracním traktu, nabyl by názor, ze by 
t. e. mohl býti hyphomykosou jakési opory. 
Vedle těchto ovoidních útvarů, které, jak pravím, plísňovým buňkám jsou 
podobny a nezdají se nám býti artefaktem, jelikož upotřebená barviva plísní 
prosta byla — konstatovali jsme jak v první práci tak i při vyšetření druhé 
epidemie bakterie. Nemusím rozváděti, že streptokoccus pyogenes, Pneumo- 
bacillus, staphylococcus pyogenes, b. pseudodifterie jsou činiteli sekundární 
neb kombinované infekce. Jiná jest otázka ohledně vibriona, jejž jako proteus 
ruber označují. Týž se nalézá častěji při t. e. i jest pro zvířata pathogenním 
i svou formou v kulturách spirillovitou, s naduřením uprostřed neb na koncích 
připomíná Levaševovy formy i Calmette-Thoinotovy. 
Poněvadž však i experimenty na zvířatech (pes, kočka, králík, myš, ho¬ 
lub) nedaly mně doposud praegnantních resultátů, poněvadž jsem jej pouze 
ze tří případů vypěstoval, ač by nález histologických podobných tvarů vibriono- 
vitých (viz kůže, infarkt sleziny první epidemie, případ II., VI., VII z druhé) 
tomu nasvědčoval — uvádím prostá fakta, nečině z nich všeobecně platných 
závěrů předčasných. Snad ukážou nálezy francouzských autorů z epidemie 
nyní ve Francii panující, zda správný je názor Babešův o roztřídění aetio- 
logickém případů klinicky, jako t. e. probíhajících, aneb zda bakterie mají roli 
jen druhotnou, aneb zda ovoidním útvarům (plísním ?) aneb jiným nepřináleží 
první příčina nemoci. 
*) J. encephalitis haemorrhagica embolica při II. případu mnou pozorovaná hodila 
by se do rámce toho. 
XXVIII. 
