15 
X. Pathologicko-anatomické nálezy při t. e. — o kterých Thoinot se do¬ 
mnívá, že nejsou prostudovány — ač jsem ve svém resumé ku první své práci 
k nim poukázal — jsou následující: 
1. Traktus respirační. Katarrhální zánět sliznice faryngu, laryngu, bronchů 
i alveolů; sekundární infekcí může povstati i pseudomem branosní zánět 
(Weichselbaum), aneb infekcí sekundární streptokokkem Pasteurovým, pneu- 
monia lobaris crouposa. 
2. Slezina — akutní nádor; miliární nekrosy — i bílé infarkty. Poslednější 
mohou býti primární (tyfosní e.) aneb sekundární bakterielní. 
o. Ledviny. V těchto pozorujeme někdy parenchymatosní degeneraci; 
jindy haemorrhagie do glomerulů a kanálků: jindy hnízda malobuničné infiltrace 
(miliární ložiska plísňová?). 
4. Játra. V těchto vidíme někdy degeneraci parenchymatosní. 
5. Traktus zažívací nejeví změn zvláštních. Enteritis folicularis někdy při¬ 
chází — leč i zde musí býti doplněno vyšetření přes to, že nejsou makro¬ 
skopicky žádné změny. 
6. Kůže. Exanthem jeví se jako makulosní — haemorrhagie aneb hnízda 
malobuničná (embolie tyfosní?), aneb i jako nekrosy epitheliální, zejména 
pěkná vakuolisace Leloirova, při papulosním exanthemu znatelná. 
7. V mozku obyčejně jest nález negativní; leč někdy můžeme pozorovati 
Encephalitis et meningitis haemorrhagica. 
8. Krev. V této nalézáme mikroorganismy ve formě ovoidní aneb spirálo¬ 
vité útvary (promycel? vibrio proteus?). 
XI. Vzhledem ku těmto nálezům možno se vysloviti o způsobu infekce 
i nakažlivosti asi takto: Infekce děje se asi traktem respiračním, ze kterého 
nastává invase do celého těla s usazením ve slezině (v haemopoetických orgá¬ 
nech vůbec) i v kůži. Objevením se parasitu v kůži, kterouž dostati se mohou 
na povrch těla, při deskvamaci vysvítá eminentní nakažlivosť nemoci, při do¬ 
tyku, kterýmž zárodky opětně do dutiny ústní, nosní, přeneseny býti mohou. 
XII. V literatuře o tyfu exanthematickém uvádím ku srovnání pouze 
nálezy Calmettovy, jak v Bulletin medical N. 30 Vil. (1893) jsou referovány. 
Calmette nemohl na půdách alkalických podivuhodným způsobem vypěstiti ani 
bakterie druhotné infekce. Ze sputum však, z krve a z moH podařilo se mu 
prý ne na obvyklých půdách i rozřeďovací methodou (plotnami), nýbrž v teku¬ 
tině Raulinově (viz Magé Traitě de bacteriologie) po přísadě nitras argenti vy- 
pěstovati plíseň, kterouž zařaďuje ku sacharomycetům. Spirillovité nitky dle Cal- 
metta promycel viděl Levasev (Deutsche med. Wochenschrift) v krvi ze sleziny. 
Nelze upříti, že jest jakási shoda mezi nálezy našimi a nálezy Calmetto- 
■vými. Mám však za to, že průkaz histologický v jednotlivých orgánech větší 
váhu má, než kultury na př. ze sput, ve kterýchž tak často kvasnicové formy 
se nalézají. Zda kulturelně plíseň námi vypěstěná obvyklými methodami na pů¬ 
dách bramborových, cukrových, neutrálních, aneb lehce kyselých, souhlasná 
jest s Calmettovou, nemohu říci. 
V Praze, dne 10. dubna 1893. 
XXVIII, 
