4 
Příčiny k bujení buď epithelialních buněk dle jedněch, vazivových dle 
druhých, tvoření se totiž nádoru rakovinného, dlužno hledati v různých okol¬ 
nostech. Jedni obvinují trauma, jmenovitě často se opakující, dědičnost, změny 
v rovnováze tkaní, nervosní vlivy, s čímž obzvláště u starších autorů se setká¬ 
váme, chronické záněty, anebo dislokaci foetalních zárodků. 
Tato poslední nauka, Cohnheimova hypothesa , tvrdí, že nádor rakovinný 
vyvinuje se z epithelií, které při vývoji organismu nebyly spotřebovány a někde 
v dospělém organismu persistují, v klidu se nacházejí a v nádor začnou se 
vyvíjeti, jestliže nějakým popudem, bud uhozením neb nárazem z klidu takořka 
vyrušeny byly. Hypothesa tato předpokládá, že více epithelialních buněk 
v životě foetalním se vyvine, nežli ku zbudování organismu je potřeba. Byť 
bychom i akceptovali toto tvrzení, nemůžeme si představiti, že by tato em¬ 
bryonální buňka po dlouhá léta v úplné svěžesti a bujnosti se zachovala, aby 
ve starém organismu, vyrušena byvši ze svého klidu, začala bujeti náhle 
v nádor. 
Ať tu neb onu starší theorii vezmeme ku pomoci, nevysvětlí nám žádná 
vývin karcinomu ve všech případech, nýbrž toliko částečně, v jistých případech. 
Všechny jsou kusé. 
Srovnáním průběhu nemocí infekčních a průběhu rakoviny u člověka 
přišla celá řada badatelů v posledních letech ku domněnce, že i rovněž rako¬ 
vina, jak dříve již jsem se zmínil, jest nádorem parasitarním; pro tuto do¬ 
mněnku mluví hlavně lokální vznik nádoru, kachexie a metastasy. Tyto vlast¬ 
nosti příslušejí nemocem, které zaviněny bývají vniknutím mikrobů do orga¬ 
nismu lidského. Tak ku př. při tuberkulose vidíme, že z místa primerní affekce 
infikován býti může celý organismus cestou metastatickou a že bacilly tuber- 
kulosní vylučují jedovaté látky, jak to dokázal Koch objevením tuberkulinu 
[Adamkiewicz]. 
Největší podobnost nacházíme ovšem mezi specificky infekční tuberkulosou 
miliarní a miliarní karcinosou. 
Tyto reflexe vedly ku shonu po specifickém mikrobu rakoviny, tak že 
roku 1887 vystoupil Scheurlen s tvrzením, že podařilo se mu objeviti bacilla 
karcinomu . Vypěstil jej očkováním šťávy rakovinné na výživné půdě, kterou 
zhotovil koagulací hydropické tekutiny z člověka. 
Kontrolujícím badáním jiných autorů byl však objev Scheurlenův přiveden 
na pravou míru, byť i Scheurlen tvrdil, že vstřiknutím čisté kultury bacilla 
jím objeveného pokusným zvířatům do parenchymu prsní žlázy povstal tvrdý 
tumor velkosti oříšku, v němž mikroskopicky zjistiv se daly velké, granulované 
buňky a buňky jiné, které svým vzezřením zúplna se podobaly buňkám epi- 
theloidním. Proto houževnatě Scheurlen trval na svém mínění, že onen ba- 
cillus jest specifickým bacillem karcinomu. 
Někteří badatelé postavili se na stranu Scheurlenovu [Francké], jiní však 
příkře proti němu vystoupili. 
Nejprve Senger prohlásil na základě svých výzkumů onoho bacilla za oby¬ 
čejného bacilla bramborového, který náhodou přimísil se do kultur Scheurle- 
nových [Bacillus mesentericus rubiginosus]. 
XXIX. 
