23 
na 30 uncí. To jest, relativně stejné přírostky podnětu působí právě znatelný 
rozdíl pocitu. 
Fechner dodává pak, že právě znatelné rozdíly pocitu jsou vůbec stejné 
psychické veličiny; přírostek pocitu při zvětšení 29 lotů na 30 jest absolutně 
stejná psychická veličina, jako přírostek pocitu při zvětšení 29 liber na 30 liber. 
To jest právě, že relativně stejným přírostkům podnětu odpovídají absolutně 
stejné přírostky pocitu. 
Vyjádří-li se tato relace, založená na Weberových výzkumech s použitím 
uvedené psychologické supposice Fechnerovy , mathematicky, ukáže se násle¬ 
dující. Je-li D podnět, jemuž odpovídá pocit P, a vzroste-li podnět D o gV, 
dle Webera , vzroste pocit o právě rozeznatelnou veličinu p . 
D+ý^- = P+ý z toho: D'xj±. = P+ ý 
To jest: roste-li podnět geometricky, roste pocit arithmeticky. 
Mezi podnětem a pocitem jest dlouhý řetěz dějů, nejprve fysických; to 
především hmotná vibrace v smyslovém ústroji, od čidla ke gangliové buňce. 
Tento hmotný děj fysiologický jest podnětu prostě proportionalný, dle Fech- 
nera\ ten hmotný děj jest však korelatem děje psychického, pocitu; oba jsou 
spolu funkcionálně sloučeny; tato funkce není však více pouhá proportionalita, 
nýbrž pocit jest logarithmickou funkcí svého hmotného korelatu, jenž jest 
s podnětem prostě proportionalný. Relace psychofysická jest tedy relací loga¬ 
rithmickou. 
Poměr mezi podnětem a pocitem jest dále vymezen tím, že musí podnět 
dostoupiti jisté veličiny, než vzbudí první právě znatelný pocit; podnět musí 
přestoupiti práh, dle výrazu Fechnerova , aby vzbudil pocit. Tento »prahový 
podnět« jest určen čivostí ústroje. Fechner pojal též tohóto činitele v mathe- 
matickou úvahu, a dospěl tak k následující mathematické formulce, vyjadřující 
relaci mezi podnětem a pocitem: 
P=K. log. , 
to jest, pocit P jest poměrný logarithmu podnětu D , měřeného prahovým 
podnětem d. 
Jest otázka, možno-li tento Fechneruv »psychofysický zákon« pokládati za 
obecně platný výraz poměru podnětu k ústrojné činnosti vůbec, zvláště pak, 
platí-li tento zákon též pro relaci mezi umělým podnětem a jím vzbuzenou 
činností nervo-svalovou. 
Skutečně se stal pokus upotřebiti zákona Fechnerova ke stanovení po¬ 
měru mezi podnětem a činností svalovou; pokus ten učinil PreyerF) Vyšel 
od pravděpodobnosti, že též při činnosti svalové, jako při pocitu, jest vybavená 
činnost poměrná logarithmu podnětu, měřeného prahovým podnětem. Výzkum 
neprovedl však tím způsobem, že by byl skutečně podnět odměřoval a srov¬ 
nával s ním vzbuzenou činnost. Obešel totiž obtížnou úlohu odměřování pod- 
9 ) Pflgrs. Arch. 5, 294, 483; 6, 287, 567. 
XXX. 
