27 
Podnět, to elektroindukční proud, odměřoval Fick též dle intensity proudu, 
graduovav k tomu cíli indukční přístroj du Bois-Reymonduv dle míry odchylek 
magnetu zrcadlové bussoly, způsobených indukčními proudy při různých vzdá¬ 
lenostech obou cívek induktoria. 
Výsledek pokusů Fickových jest následující. Podnět musí dostoupiti jisté 
hodnoty, aby způsobil první znatelné zkrácení svalu; to podnět minimalný 
neboli prahový. Podobně jest jistá hodnota podnětu, při níž zkrácení svalu 
dostoupí vrcholu, tak že dalším vzrostem podnětu jí nepřibývá; to podnět 
maximalný. I shledal Fick , že výška vrhu roste proportionalně s podnětem 
v mezích od minimalného k maximalnému. Dle toho jest čára vyjadřující 
poměr mezi podnětem a činností přímka, myslíme-li si stejnoměrně rostoucí 
podnět nanesen na úsečku, a k němu příslušnou výšku vrhu na pořadnici. 
Další výsledek pokusů Fickových , pro naše vlastní v této práci doložené 
pokusy důležitý, jest tento Dostoupila li výška vrhu maxima při jistém podnětu, 
zůstává na něm nějaký čas i při dalším stejnoměrném vzrostu podnětu: čára 
představující poměr výšky vrhu k podnětu, dostoupivši jisté výše, lomí se a 
stává se rovnoběžnou s úsečkou; při ještě dalším vzrostu podnětu zvedá se 
však čára ta znova vzhůru, a dostoupíc druhého maxima stává se zase, nyní 
snad definitivně, rovnoběžnou s úsečkou. 
Výška vrhu, vyjadřující činnost svalovou, roste tedy dle Ficka proportio¬ 
nalně s podnětem do prvního maxima, kde zůstává nějaký čas stálou při 
dalším stejnoměrném vzrostu podnětu; potom ale zvedá se znova a dostupuje 
druhého maxima. Výšky vrhu nad prvním maximem nazval Fick supramaxi- 
malnými. 
Tento nález stal se předmětem sporů a pochybností, vedených proti 
Fickovi Lamanskym. Námitky Lamanskyho jsou bezpodstatné, jak Fick 13 ) 
ukázal: supramaximalné vrhy Fickovy došly faktického uznání. 
Supramaximalným vrhům opačný zjev nalezl Fick v podobě »mezery« čili 
intervalu (Lucké); při postupném vzrostu intejisity elektroindukčních proudů 
sloužících za podnět, roste výška vrhu až do prvního maxima; tu však při 
dalším vzrostu intensity, místo vrhů supramaximalných, nastává zmenšování 
výšky vrhu, až docela zmizí, nastane mezera; při ustavičném stupňování inten¬ 
sity proudu objeví se zkrácení svalu podruhé, a dostoupí podruhé maxima. 
Fick vykládá supramaximalné vrhy a mezeru elektrotonickým působením 
proudu, sloužícího za podnět, kterýž vliv jest právě funkcí intensity proudu. 
Mezera povstane při vzestupných proudech zrušením vodivosti nervu anelektro- 
tonem; při dalším vzrostu intensity překoná však dráždící účinek mizení anelektro- 
tonu jeho účinek čivost a vodivost obmezující, tak že nastane dvojité podráž¬ 
dění, superponované zkrácení svalu, představené právě supramaximalným vrhem. 
Dle toho byly by supramaximalný vrh i mezera artefakty způsobené 
elektrotonickým vlivem rostoucí intensity proudu upotřebeného za podnět. 
Skutečný poměr mezi podnětem a výškou vrhu, představující vybavenou 
činnost svalu, byl by dle Ficka proportionalný, přímočarný. 
,3 ) Viz hlavně Fick, Gratulationsschrift an E. H. Weber, 1871. 
XXX. 
