28 
Zjev mezery shledal též Charbonel-Salle při dráždění vzestupnými proudy 
výboje kondensátora. D’Arsonval 14 ) vykládá ji též co elektrotonickou funkci 
intensity proudu. 
Fickův výklad mezery jest vhodný jen pro vzestupný směr proudu. Tiegel lb ) 
nalezl však mezeru též při proudech sestupných, čímž výklad Fickúv se stává 
pochybným. V pokusech, jež tuto doložíme, objeví se nám tato věc v novém 
světle. 
V obou uvedených pokusech, Hermannovi i Fickovi, odměřován podnět 
dle intensity proudu elektrického, sloužícího za podnět. Toto odměřování 
podnětu příčí se patrně du Bois-Reymondovu zákonu o fysiologické působi¬ 
vosti elektrického proudu, dle něhož nikoli intensita proudu, nýbrž náhlá 
změna intensity jest fysiologicky působivým činitelem, tak že proud menší 
intensity působí co fysiologický podnět silněji, je-li jeho časový průběh rych¬ 
lejší, než proud větší intensity při pomalejším průběhu. Proud větší intensity 
působí arci silněji, než proud intensity menší, je-li doba jejich trvání stejná , 
poněvadž při větší intensitě musí býti v tom případě náhlost změny větší. 16 ) 
Odměřování podnětu dle intensity proudu dálo se v uvedených pokusech 
piávě na základě této okolnosti. Avšak vzrostem intensity elektrického proudu 
působí se vedlejší rušivé vlivy, závislé právě na intensitě, totiž elektrotonická, 
ano i elektrolytická polarisace nervu. Proto jest takovéto odměřování elektri¬ 
ckého podnětu dle intensity proudu závadné. 
Zmínil jsem se již, že Preyer ve svém pokusu o »myofysický zákon« 
snažil se odměřovati podnět též dle intensity elektrického proudu, ztotožňuje 
docela intensitu proudu s intensitou podnětu. 
Již tenkráte uvedl proti němu Luchsinger , že u íysiologické působivosti 
nezáleží vůbec na množství elektřiny, nýbrž pouze na jejím časovém průběhu. 
Luchsinger opakoval pokusy tak, že měnil intensitu elektrického proudu 
v prvotné cívce rheochordem, dávaje příslušným indukovaným proudům pů- 
sobiti na nerv. Ukázalo se, že nepatrné zvýšení intensity způsobí brzo maxi- 
malné zkrácení svalu, od minimalného počínajíc, tak že další zvětšování inten¬ 
sity proudu fysiologický účinek jeho více nezvětšuje; tento pokus jest zcela 
shodný s pokusem, který jsem uvedl v prvním svém pojednání s dokladem 
v tabulce fig. V. 
Odměřování intensity podnětu dle intensity elektrického proudu za podnět 
sloužícího, jest tedy chybné, a nelze tu mluviti o stejnoměrném odměřování 
podnětu, vyjádřitelném číselně, ani když se indukční přístroj pomocí zrcadlové 
bussoly graduuje, jak učinil Fick. 
Dály se pokusy způsobiti určité přímočarné kolísání intensity proudu, tak 
aby bylo měřitelno, a za míru podnětu sloužiti mohlo. Přístroje k tomu sloužící, 
založené na pohybu vodiče vedlejšího kruhu určitou rychlostí, čímž se rych¬ 
losti poměrná změna intensity proudu způsobí, byly k tomu cíli s mnohým 
,4 ) Arch. de Phys. 1891, 588. 
15 ) Pflgrs. Arch. 13, 272. 
Iu ) Srovnej Hermann , Haňdb. d. Phys. II., 1, 52. 
XXX. 
