32 
piny a až do skupiny n roste základná hodnota podnětu dle rychlosti mag¬ 
netu postupně takto: 41‘6 cm / s , 52*3, 58*6, 64*3, 69'6, 745, 79*2, 83*7, 87*9, 
wi 
92, 96, 99*8, 107, vzrůst ten dle rovnice v 2 = 2g. -j, kde m (přítěž) 
2 b2 — m v ' 
rostla postupně o 1 gr při stálé základné dráze 100 cm . 
Tyto základné rychlosti měněny o relativně (přibližně) stejné rozdíly, 
jako v pokusu 1. Ve skupině a cítí nerv tyto rozdíly velmi zřetelně; ve sku¬ 
pinách b, c, d, e necítí jich docela; ve skupině f počíná je opět cítiti, a cítí 
dále dobře až ke skupině m, v dosahu maximalného zkrácení svalu. Dotud 
souhlasí pokus formálně s pokusem 1. 
Ve skupině o zanecháno však rozdílů v podnětu, tak že působily jen pod¬ 
něty základné samy od maximalného k minimalnému. Tu jest první pokus 
vyjadřující prostě závislost činnosti nervo-svalové na podnětu. 
Na závadu jest, že podnět neroste přímočarně, nýbrž dle rovnice 
x 
y ® = 2/ ň 
tak že stejné oddíly úsečky v pokusu neodpovídají stejným 
262— x 
rozdílům v podnětu. Tato závada jest v pokusech tab. V. a VI. odstraněna. 
Ostatně není odchylka od přímočarného vzrostu příliš velká. 
Ve skupině o zračí se nápadně, že činnost nervo-svalová neroste nikterak 
proportionalné s podnětem. Postupujíce od minimalného podnětu, vidíme růsti 
činnost velmi rychle; na to nastane zastávka, pessimum, v němž činnost ne¬ 
roste, ačkoliv podnět roste pravidelně dále. Při jisté intensitě podnětu počne 
však činnost zase dále růsti. Jest tedy v poměru mezi podnětem a činností 
jakés pessimum, v tomto případě uprostřed mezi minimalným a maximalným 
podnětem nastávající, kde činnost zůstává stejná, ač podnět roste. Pod tímto 
pessimem a nad ním roste však činnost s podnětem; tu jsou jaksi dvě optima. 
V oddílu 8 téhož pokusu jest věc provedena podrobně. Od minimálně 
počínajíc roste činnost v prvním optimum velmi rychle s podnětem; pak při¬ 
chází pessimum, kde činnost roste velmi pomalu, neb docela stojí, ač podnět 
roste pravidelně dále; potom však přijde druhé optimum, znatelně pozvolnější, 
než bylo první, kterým dostoupí činnost maxima, na němž setrvá; při velkém 
dalším vzrostu rychlosti magnetu zmenšuje se činnost nepatrně. 
Totéž opakuje se zcela shodně při opačném postupu od maximalné čin¬ 
nosti k minimálně. Nikde stopy zemdlení ani odchylky. Obě křivky, vyjadřující 
poměr činnosti k podnětu, kryly by se úplně na sebe položeny. 
Nyní jest výsledek předcházejících pokusů o čití relativně stejných malých 
rozdílů v podnětu pochopitelný. Je-li podnět takový, že vpadne právě v pessi¬ 
mum poměru činnosti k podnětu, necítí arci nerv malé rozdíly v podnětu, 
byť byly relativně stejné, ano necítí jich, byť byly i několikráte větší. Vpadne-li 
však podnět v optimum poměru podnětu k činnosti, cítí arci ústroj nervo- 
svalový malé rozdíly v podnětu zcela zřetelně. 
V pokusech 4, 5 a 6 tab. IV. jest tento poměr blíže doložen. V pokusu 4 
jest pessimum velmi dlouhé, blízké činnosti maximalné, tak že druhé optimum 
jest zkráceno; v oddílu 2 téhož pokusu jest provedeno, jak čije nerv relativně 
stejné rozdíly v podnětu v prvním a druhém optimum, nečije jich však v pessi- 
XXX. 
