39 
a podobné. Jest ještě otázka, zdali tu působí nerv či sval; zdali křivky v do¬ 
ložených pokusech obsažené vyjadřují poměr podnětu k činnosti nervu či 
k činnosti svalu. 
Ve všech pokusech tohoto druhu považuje se ústroj nervo-svalový co jeden 
ústrojný celek; mezi hybným nervem a svalem jest funkcionalný svazek, jehož 
poměr jest dosud přesnému výzkumu zcela nepřístupný. Máme však za to, 
dle příkladu Hermannova , že tento poměr zůstává konstantní. Jen tak můžeme 
si dovoliti dle měřitelné činnosti svalu souditi na dosud neměřitelnou činnost 
nervu. Proto míním, že čára vyjadřující poměr činnosti ústroje nervo-svalového, 
odměřované činností svalu, ku podnětu, platí o poměru činnosti nervové k pod¬ 
nětu. Pro tento náhled mohu uvésti pozorování, jež jsem v předchozím roz¬ 
boru na některých místech již vytknul. 
Pozorování to jest, že v průběhu pokusu zemdlévající neb odumírající 
ústroj nervo-svalový zůstává stále čivým na stejné hodnoty podnětu, na tytéž 
minimalné rychlosti pádu magnetu, jako byl z počátku při úplné statečnosti. 
Zemdlévání či odumírání prozrazuje se jen tím, že reakce na ně, velikost zkrá¬ 
cení svalu se zmenšuje. Doklady jsou tab. IV. 7 74, 8 9 ; tab. V. 5 10, 11 a t. d. 
Civost na minimalné podněty nemizí odumíráním neb zemdlením; nerv cítí je, 
avšak sval reaguje na ně zkrácením čím dále tím menším. 
Uvádí se, že sval mnohem rychleji zemdlévá než nerv, který prý, dle 
Wedenskyho, činností vůbec nezemdlévá. Může se tedy připsati zmenšení zkrá¬ 
cení svalu na stálý podnět seslabené statečnosti svalu, nikoli zmenšené čivosti 
nervu. Prohlédneme-li na př. pokus tab. V. 5 10, vidíme, že v těch malinkých 
výškách zkrácení svalu jeví se přec stále charakteristické pessimum v čáře vy¬ 
jadřující poměr činnosti k podnětu. Dle toho byla by skutečně čára ta charak¬ 
teristickou pro poměr podnětu k činnosti nervu. 
Pozoruhodno jest, že odumírání ústroje nervo-svalového vůbec nejeví se 
v čivosti: ústroj čije minimalné podněty jako prve. Jeví se ale v reaktivně saino- 
činnosti: ústroj reaguje čím dále tím méně na podněty, které přec stále čije. 
Civost hasne později než reaktivná samočinnost. 
* 
* 
* 
Odpověď na otázku, jak roste činnost nervo-svalová s podnětem, jest na 
základě doložených pokusů ta, že není žádného stálého poméru mezi velikostí 
podnétu a velikostí vybavené éinnosti. Křivka tento poměr vyjadřující jest velmi 
proměnlivá, především dle stavu nervu. 
Činnost roste sice s podnětem, avšak nikoli proportionalně. Jsou případy, 
kde činnost zastavuje se na jisté velikosti při stále rostoucím podnětu (pessi¬ 
mum); ano, vyskytlo se docela, že činnost, dostoupíc jisté velikosti, klesala 
při stále rostoucím podnětu (negativné pessimum) a pak zase rostla. 
XXX. 
