11 
eosinofilné leukocyty nemění podstatně, a mimo to třeba si připomenouti, 
že jsem buňky «-leukocytům kostní dřeně zcela analogické i již 40 sekund 
po injekci pilokarpinu v krvi pozoroval; a tento čas zdá se mi přece jen býti 
příliš krátký, než aby se průběhem jeho dotyčné buňky snad v oběhu samém 
až k nepoznání byly mohly změniti. 
Většina «-leukocytů v krvi se objevujících liší se ale jak od «-leukocytů 
dřeně kostní, tak i od eosinofilných buněk kroužící normální krve. Jsou totiž 
větší nežli tyto, avšak menší, nežli ony, mají tělo známého tvaru morušo" 
vitého a hrubou, hustou granulaci. (Obr. 1. B.) Měří konstantně v průměru 
4—5 !». Obyčejně obsahují buňky tyto hojně granulí, tak, že buňky na granula 
chudé jen zřídka jest viděti. 
Na základě uvedeného mám se za oprávněna, následujícím způsobem 
sdělené zkušenosti resumovati: Pilokarpinová leukocytosa králičí podmíněna 
jest rozmnožením polynuklearních , zejména eosinojilných, částečné z kostní 
dřené pocházejících leukocytú. 
Pozorování toto zdá se mi tím důležitější, jelikož Kurloff jest toho mínění, 
že se leukocytosa zakládá na výhradném rozmnožení polynuklearních buněk 
z kostní dřeně pocházejících. Jestli-že nyní ovšem dle mého pozorování uznati 
nelze výhradné množení buněk leukocytosu podmiňujících v dřeni kostní, tedy 
přece částečné účastenství její sotva lze popři ti. K podobnému výsledku došel 
Dr. Schultz Práce jeho, uvedená v díle Rieder-ově již častěji citovaném a vede¬ 
ním Rieder-ovým provedená, nebyla mi však v originále přístupna, tak že 
nemohu přistoupiti ku diskussi resultatů v ní obsažených. 
Provenience morušovitých «-leukocytů krve pilokarpinové až dosud mi 
není jasna. 
Normální slezina králičí. 
Velmi neúplná jsou data o účastenství sleziny a haematopoětických orgánů 
vůbec na experimentální leukocytose dosud uveřejněná. Co až dosud o věci 
té známo jest, získáno cestou nejistou, totiž ohledáním krve z dotyčných ústrojů 
vystupující. Tímto způsobem docíleno často výsledků sobě přímo odporujících. 
Považuji methodu tuto za nedostatečnou, jelikož nebéře ohledu na stav krve¬ 
tvorných orgánů samých. Teprve prof. Horbaczewski přihlížel k makroskopi¬ 
ckému chování se sleziny při zvířecí leukocytose. 
Prve nežli počnu líčiti histologické změny v slezině králičí vlivem pilo¬ 
karpinu způsobené, jest mi dotknouti se používané mnou pokusné methody. 
Co se týče velikosti pilokarpinové dose, zachovával jsem na počátku této 
práce vytčeného pravidla. Jed subkutanně zavedený nechal jsem pravidelně 
šest hodin působiti, načež králík dekapitován. Z důvodů, jichž později se 
dotknu, bylo v několika pokusech zvíře dekapitací ihned po objevení se první 
salivace, tedy průměrně 5 minut po injekci, usmrceno. Slezina a pankreas 
Asellii vyňaty ihned po dekapitací a ještě teplé uloženy buď do alkoholu, 
buď do směsi Flemming-ovy, anebo konečně do koncentrovaného vodnatého 
XXXI. 
