14 
pak z papíru co nejpřesněji vystříhal, načež jsem výstřižky vážil a stanovené 
průměrné váhy srovnával. Tímto způsobem byl jsem s to zjistiti, že i v pří¬ 
padech, kdy oku zvětšení slezinných follikulů zdálo se pochybným, zvětšení 
takové existovalo, jelikož papírové výstřižky dle sleziny pilokarpinové kreslené 
více vážily, nežli follikule sleziny normální tentýž prostor zaujímající. Rozumí 
se samo sebou, že bylo k tomu přihlíženo, aby použitý papír byl stejné 
jakosti, stejnoměrně tlustý a pokud možno bezvadný, jakož aby nebyla váha 
jeho zvětšována tuhou po kreslící tužce zbývající. Toho hleděl jsem tím do- 
cíliti, že jsem kontury follikulů kreslil čarami pokud možno nejjemnějšími. 
Konečně třeba na to dbáti, aby pot prstů váhu výstřižků nezvětšoval; proto 
fixován papír vždy pincettou. 
Jest na snadě se domnívati, že nápadné vystupování Malpighických tělisek 
zakládá se na zvětšení jejich, kterým i malé, jinak teprve silnějším zvětšením 
pozorovatelné follikuly neozbrojenému oku staly se patrnými. Domněnka tato 
byla drobnohledným ohledáním řezů z pilokarpinové sleziny úplně potvrzena- 
Pohled na takový řez jest překvapující. (Obr. 7.) 
Na vhodných praeparatech především bijí do očí nápadně změněná těliska 
Malpighická. Tato hustě jsou naplněna tísnícími se bezbarvými elementy, jejichž 
jádra se sytě barví. V nej různějších velikostech, od malých uzlíků až k velikým 
kulovitým neb oválním útvarům, jejichž rozměry dimense normálních follikulů 
tři-, čtyry- i vícekráte převyšují, vseta jsou do pulpové tkáně, jejíž často široce 
rozevřené cévy follikule obklopují. Často bývají follikule rozvětveny a splývají mezi 
sebou. Tím způsobem vzniká uvedená, již makroskopicky viditelná stromovitá 
kresba. Ohraničení follikulů vůči tkáni pulpové většinou jest neurčité a vystu¬ 
puje zřejmě toliko na praeparatech za tím účelem zvláště barvených. Kamencový 
karmin, jenž barví Malpighická tělíska temně modře, tkáň pulpovou světleji, 
anebo Bóhmer-ův haematoxylin, který zbarvuje follikule rudě, stroma a obal 
ale modře, nechávají hranice follikulů ostře vynikati. Naproti tomu nedovolují 
boraxový karmin, safranin, nigrosin a zeleň methylová ostré differencování folli¬ 
kulů od pulpy, jelikož celý praeparat stejnoměrně sbarvují. Doporučuje se tedy, 
ač-li se o jiné účely nejedná, používati prvních dvou barviv, která vedle toho 
poskytují také tu výhodu, že praeparaty jimi barvené jsou trvanlivé a nepod¬ 
léhají tak rychle vlivu světla. Na takových praeparatech pak lze pozorovati, 
že čím větší jsou Malpighická těliska, tím neurčitěji také jsou ohraničena. 
V případech zvláště praegnantních Malpighická těliska téměř do okolí svého 
diffundují. Neurčitost ohraničení souvisí zajisté také s tím, že v těch případech, 
kdy leukocyty ve slezině obzvláště jsou rozmnoženy, také tkáň pulpová bývá 
hustší, totiž větším množstvím lymfatických elementů naplněna, tak že pak 
pulpa a Malpighická těliska navzájem do sebe zasahují. 
Follikuly neobjevují však pouze zveličení svých dimensí, nýbrž rozmnožují 
se také, neboť na jednotlivých řezech setkáváme se s větším počtem jich; 
tehdy bývají také menší. 
Na některých řezech hromadí se follikuly na periferii, na jiných zase 
ve středu organu. Vždy ale lze konstatovati, přibéřeme-li k porovnání řezy ze 
stejně praeparovaných slezin normálních a ohledáváme-li sérii řezů, že slezina 
XXXI. 
