hatší nežli krev slezinné arterie. Oproti tomuto udání Limbeck-ově namítá se 
zase, že tento poměr již za normy existuje. (. Rieder .) Čítání leukocytů, které 
předsevzal Rieder na krvi slezinné vény chloroformovaných leukocytotických 
králíků a na venosní krvi jejich kostní dřeně hned po usmrcení zvířat, rovněž 
nečiní účastenství sleziny a kostní dřeně na leukocytose příliš pravdě¬ 
podobným. 
Dráždidlo Weigertem naznačené hledí Lowit *) blíže objasniti. Lozvit uvádí, 
že k vyvinutí se leukocytosy jest nezbytnou podmínkou snížení počtu leuko¬ 
cytů, leukolysa. Dle Lowit-a vzniká leukocytosa kompensatorním a nadnor¬ 
málním vývozem lymfocytů z krvetvorných orgánů za náhradu leukocytů 
direktním působením injikované hmoty zničených. Ačkoliv Lowit udává, že 
není s to dokázati, zdali každou formu leukocytosy předchází leukolysa, přece 
to považuje za pravděpodobné. Otázku, jak leukolysa vede ku zvýšené im- 
portaci leukocytů do krve, Lowit nezodpovídá, neboť domněnku jím vyslo¬ 
venou, že již v normě asi rozpad a následující naň novo tvoření leukocytů 
určitými zákony jsou regulovány, nelze považovati za odpověď na posta¬ 
venou otázku. 
Údaje své opírá Lowit o výsledky svých pokusů, jimiž konstatoval: přede 
vším, že venosní krev sleziny a kostní dřeně během leukocyty více leukocytů 
obsahuje; podruhé, že po injekci různých látek nejprve vždy úbyt leukocytů 
a pak teprve leukocytosa se objevuje; po třetí konečně, že lze vyrobiti leuko- 
cytosu vyvoláním leukopenie pouhým ochlazením zvířete bez zavedení jakékoliv 
látky do organismu. Po ochlazení zvířete nevzniká dle Lowit-a žádný znač¬ 
nější rozpad leukocytů, tak že zde nelze vysvětlovati objevování se leukocytosy 
působením rozpadových produktů jejich, ač by se, jak Lozvit praví, dle 
Horbaczewski-ho mohlo mysliti na nukleín rozpadlých leukocytů; avšak nukleín 
prý také především způsobuje leukolysu. Lowit mohl na počátku leukocytosy 
zjistiti také převahu mononukleárních lymfocytů, z čehož soudí na účastenství 
krvetvorných orgánů. Během leukocytosy přeměňují se však dle Lowit-a tyto 
lymfocyty v polynukleární buňky. Netřeba zvláště poukazovati na velký 
theoretický význam tohoto posledního tvrzení. Je-li správno, co Lowit tvrdí, 
že totiž jednojádré elementy během leukocytosy stávají se vícejadrými, že tedy 
buňky jeví variace v těch vlastnostech, které se považují za kriteria pro pro¬ 
venienci leukocytů, pak bylo by pochybeno z prohlédnutí krevních praeparatů 
činiti závěry na původ krvenek. Lowit ovšem neuvádí přímých důkazů pro 
přeměnu jednojádrých buněk ve vícejádré, avšak domněnka jeho nabývá také 
pro ssavce pravděpodobnosti, béřeme-li ohled na udání Strickerova týkající 
se proměnlivosti jader bílých krvenek u jistých zvířat chladnokrevných, která 
pocházejí z přímých pozorování. 
Lowit*) udává dále, že nepozoroval dostatečného množství mitotických 
neb amitotických figur ani ve slezině, ani v lymfatických žlázách, ani v dřeni 
*) Lowit , 1. c. str. 38. a násl. 
2 ) Lowit } 1. c. 85. 
* 
XXXI. 
