6 
viděti lze bledé okrouhlé vyvýšeniny. Uprostřed pravého dolního víčka a blíže 
slzního kanálku dolního jest okraj zardělý, hrbolky nad vývody mohut¬ 
nější, v průměru širší, vývody k nim přiléhající široké, šedožluté, žlázy samy 
as 3—4 na vrcholu rozšířeny, šedožluté, spojivku vzhůru zvedající; vyšetřuje- 
me-li pátradlem, činí tyto rozšířeniny dojem měkkých kyst, z nichž při tlaku 
vytéká ústím vývodu na okraji v hrbolku kalná kapka řídkého sekretu; cévy 
konjunktivální zvlášť na těchto místech jsou velmi nastříknuty a rozšířeny. 
Nemocná docházela pravidelně do ordinací a byla stále pozorována; 
léčena byla kokainem aneb slabým collyriem, objevila-li se větší hlenová 
sekrece, která však v celku byla nepatrná. Během osmi týdnů zmizely sub¬ 
jektivní obtíže i injekce cev, kysty se zmenšily, tak že konjunktiva nebyla více 
tak patrně vzhůru vyklenuta, obsah stal se hustším a menším a při vyšetřo¬ 
vání pátradlem tvrdším; dosud však lze při silnějším tlaku viděti vystupující 
z vývodu sekret na příslušném hrbolku v okraji víčka. Později stal se žlutavý 
infarkt okrouhlým, ale menším, a nebylo lze více dokázati při tlaku, aby na 
vývodu v ústí objevila se část sekretu. Ostatní žlázy i vývody jich jsou žluté 
normální, jen o něco širší. 
Ve všech těchto i jiných případech nasvědčuje klinické pozorování tomu, 
že nahromaděním se povrchní kožní tkáně kol vývodů Meibomských žláz 
tyto snad se zužují, z počátku ne zcela uzavírají, poněvadž sekret vždy lze 
vytlačiti; následkem zúžení povstává zdržování sekretu, na to ektasie vývodu 
i žlázy a pak usazování se žlutavého infarktu. 
Jedná se nyní o to, jaký jest nález anatomický při této klinicky pozoro¬ 
vané změně žláz Meibomských. Dosud podařilo se mi nalézti doklad anato¬ 
mický jen v učebnici Michlově*)'. »Nahromadění se sekretu ve vývodech Mei¬ 
bomských žláz, obyčejně s vápenatou metamorfosou (lithiasis) pozoruje se 
zvlášť u starých lidí, u chron. zánětů okraje víčka a spojivky oční. Obrátíme-li 
víčko, jeví se onemocnělé místo co bělavá hmota prosvitající pod spojivkou, 
více méně vystouplá, jako proso i hrách velká a tvrdá, což pátradlem lze 
dokázati. 
Mikroskopicky viděti jest větší neb menší rozŠíreniny postranních komůrek 
a vývodů tarsálních zlaz.« 
Obraz v knize jest velmi instruktivní. Tímto přesným Michlovým popisem 
jest potvrzeno anatomicky klinické pozorování o ektasii ve žlázce a vývodu 
u člověka, není však dokázána anatomicky příčina ektasie, není zmínky o po¬ 
měrech vývodu. 
Hledal jsem v tomto směru poučení v pracích autorů o kystách slizni- 
cových a kožních vůbec, zvláště o kystách povstávajících ze žláz mazových, 
k nimž i žlázy Meibomské celou svou stavbou patří. 
Co se prvních týče, uvedl bych náhled F. v. Recklinghausena ve Vir- 
chowově Archivu sv. 84. str. 432, kde popisuje kystu známou pod jménem 
»ranula« »tak lze celou kystu na nejjednodušší způsob naznačiti jako kolossální 
') Michl, Lehrbuch der Augenheilkunde, II. Aufl. 1890. Str. 152. 
XXXIII. 
