11 
rozdělme jej opětně ve dva 
A 
o 
= ^ [_ F ( X ) — F ( z >] 
(z-\- A z — x)~ G — (z — x)~ G 
(Az) 1 -°+ r 
dx , 
B = J [>(*) - m] (8+Je — d *; 
F(x)-F(z) 
volme b tak blízko při z , aby v mezeře (b... z) bylo 
<& 
{z - xy 
kde d je předepsaná veličina kladná. Pro dosti malá A z bude integrál A 
libovolně malým a pro integrál B máme nerovnosť 
? 
1^1 <7 ^)1-"+* \ t 2 ~ x y [(*— x)-”—(g+js— «)-»] dx. 
Substitucí z — x = tAz obdrží pravá strana tvar 
l—b 
\B\<d f 
. \ t x [t~ a — (l-\-t)~ a ]dt 
o 
pokud 0 < t < a , existuje integrál 
oo 
^ (1 + /)-«] dt=K, 
a pak bude 
B\<d.K, 
čímž dokázáno, že integrál yl -f- B je pro dosti malá A z libovolně malým, 
a že tedy platí vzorec (c"). 
4. Obraťme se nyní k větě vyjádřené rovnicemi (2) a (2 a ), t. j. 
X x 
( 2 ) $ /(?) dí = J <i> (?) 
a a 
(2 a ) (?) = 7^ J/(?) (? - f) s ~ 1 rfi? . 
a 
Předpokládámeli, že funkce /(£) je spojitá v intervallu (a .. .x'), kde >> x , 
bude #>(£) dle věty (c r ) míti vlastnost 
lim 
C-ť =0 
(c—cy 
= 0, 
XXXIV. 
