5 
ohledávacími ku přímému řešení otázky této nelze přistoupiti. Vzhledem k této 
okolnosti buďtež mi dovoleny následující úvahy. 
Vznáší-li se ohon horizontálně v prodloužené ose těla zvířecího, tedy 
mohli bychom si zjev tento vysvětlovati následovně. Mohli bychom si před- 
staviti, že zdvihače a stahovače ohonu — že tyto skutečně existují, ukáži 
později — mechanickým hlazením v stejné míře reflektoricky se podražďují 
a že proto ohon nemůže ani nad ani pod horizontálu stažen býti. Avšak 
s tímto vysvětlením nevystačili bychom pro ostatní polohy kataleptického 
ohonu. Neboť, když jsme již ohon vpravili do směru prodloužené osy těla, 
stačí prst k ohonu přitlačiti a pomalu ho odšinouti, abychom tento uvedli 
v polohu vyšší, nižší neb šikmou. Jestliže ohon ku příkladu prstem zvedneme, 
tedy bychom se dle hořejšího vysvětlení musili domnívati, že zvednutím byli 
zvedači ohonu silněji podrážděni než stahovači. K domněnce této není ale 
žádného dostatečného důvodu, naopak, jest mnohem snáze si představiti, že 
zvednutím byly šlachy stahovačů ohonu nataženy a tím tedy také svaly sta¬ 
hovací podrážděny. 
Při tomto stavu věcí zdá se mi, že následující vysvětlení ještě nejlépe 
hodí se pro popsané poměry, dokud lepší objasnění nalezeno nebude. 
Kdežto při pohybu libovolném velikost zkrácení svalu jest rozhodující 
pro postavení kloubu a adnexů jeho, platí pro narkotisovou krysu pravý opak: 
velikost kontrakce svalové závisí od přítomného postavení kloubů, a sice tak, 
že vynucením jisté polohy kloubů a jejich příslušenství sensitivní čivy jistou, 
určitou měrou se dráždí a reflektoricky vyvolávají svalové kontrakce, jejichž 
velikost odpovídá oné míře podráždění. 
Jako kataleptický záchvat člověka, může i kataleptiformní stav krysy 
tinkturou opiovou otrávené odstraněn býti tlakem na určité místo těla. Jest 
známo, že kataleptické zjevy u ženy mizejí na př. tlakem na ovarium. Něco 
podobného dostaví se také u krysy, stlačíme-li konce její obou zadních nohou. 
Pokus ten lze provésti následovně. 
Uvedeme ohon hlazením do takové polohy, že se vznáší ve směru po¬ 
délné osy tělesné; pak stlačíme palci silně konce obou zadních končetin; 
v témže okamžiku sklesne ohon k podložce. Pokus zdaří se také, stlačíme-li 
jen jednu končetinu. Tlačí-li se slaběji, pak jest také sklesnutí menší a novým 
stisknutím nohou padne pak ocas- dále. 
Experiment tento lze po jistých přestávkách několikráte opětovati. 
Dále třeba vytknouti, že sklesnutí ohonu lze toliko s jednoho místa po¬ 
vrchu tělového vyvolati, totiž ze zadních končetin. 
Sklesnutí ohonu vyvolává dojem, jako kdyby svaly ohon vznášející náhle 
byly ochably a jako by ohon sledoval působení tíže. Avšak trvají zde jiné 
poměry. Provedeme-li totiž pokus tento tím způsobem, že položíme r.arkotiso- 
vanou krysu na znak tak, že zadní konec těla leží na pokraji desky stolní 
a kořen oh.cnu tedy ve ví duchu se vznáší, neklesne vznášející se ohon, 
stlačíme-li konce zadních končetin ve směru tíže, totiž k okraji stolu, nýbrž 
oddálí se od kraje stolního směrem na horu, pohybuje se tedy aktivně. 
XXXVI. 
