9 
kvete, terminální květ mezi oběma postranními květy, kdežto také zde nor¬ 
málně konečný květ potlačen jest. 
Abnormity habrové též nezřídka mají konečný tento květ vyvinutý. Tak 
vidíme v obr. 11. v úhlu mezi oběma rameny vidlanu seděti plod z termi- 
nálního květu povstalý, který jindy, jako na obr. 13., tam schází. Také když 
na místě dvoulistého a dvoukvětého vidlanu prýt o více listech a někdy 
i o více květech se vyvine (o čemž v následujícím odstavci siřeji promluvím), 
může se konečný květ toho prýtu vyvinouti. Obr. 15. představuje takový trojlistý 
prýt, z něhož jeden list, totiž trojlaločný obalný list s květem odstraněn jest, 
jehož konečný květ t na zad stranou odkloněný se spatřuje. Rovněž i trojlistý 
prýt v obr. 16., na němž toliko jeden (přední) list / 3 podporuje květ a listence, 
s nimiž trojlaločný obal tvoří, vyvinul na zad odkloněný konečný květ t. 
Posléze i čtyřlistý prýt (obr. 28.) nese kromě tří postranních květů uprostřed 
také konečný květ (ovšem v plodu) t. 
Morfologie rozumující, k fylogenii zřetel mající, učí, že netoliko vidlanovité, 
nýbrž i botrytické květenství a vůbec každý květonosný prýt původně květem 
se končil, i když v nynější podobě své jest neobmezený, květu konečného 
zbavený. Abnormity, tuto představené, to potvrzují. Terminální květ, jenž 
se v nich objevuje, není nic nového; jest to květ prastarého původu, jenž 
u dávných předků se nalézal, ale u nynějších habrů potlačen byl. Abnormity 
s konečným květem mají tudíž opět význam atavistický. Abnormita tato opět 
jest vlastně pravidelnější než normální útvar nynějšího vidlanu neobmezeného, 
který povstal vlastně abnormálním potlačením květu konečného, byl tedy sám 
z počátku abnormitou, stal se však pravidlem, když dle zákona dědičnosti se 
ustálil jako specifický znak rodu Carpinus a též ostatních Corylaceí. Vidlan 
s konečným květem, jenž dříve byl normálním, jest nyní pro habr abnormitou 
a toliko v zrůdných tvarech se objevuje. Opětný to důkaz relativnosti ponětí 
tvaru normálního a abnormálního. 
Ó konečném květu vidlanu habrového platí tedy totéž, co o volných 
listencích postranních květů jeho jsme seznali, neboť i tyto byly původně 
normálními a staly se teprve později abnormitou, kdy původní abnormita, 
srůstem listenců a listenu v trojlaločný obal způsobená, stala se u habru 
tvarem normálním- 
3. Pomnožení listů (listenů) a jich úžlabních květů, které jindy 
ve vidlanu normálním toliko počtem 2 se nalézají. Postranní prýty 
hroznu habrového, které z pravidla jakožto dvouramenné vidlany toliko dva li¬ 
steny a dva úžlabní květy tvoří, měly v našich abnormitách velmi zhusta vyvinuté 
tři a někdy i čtyři listeny. První dva listeny byly jak obyčejně transversálně 
postaveny, třetí list stojí vždy z předa, bývá rovněž úrodný a na stopce květu 
svého až k samému květu a až k listencům, s nimiž srůstá, pošinutý. Tento 
třetí květ a jeho listen /‘ spatřujeme na obr. 14., 15., 16., 17. Listence jsou 
tam všude vyvinuty a s listenem jak obyčejně v trojlaločný obal srostlé. Po¬ 
všimnutí hodným úkazem však bude se zdáti to, že za trojlaločným obalem 
/ 3 v obr. 15. nebylo pozorovati ani stopu nějakého květu. Květní osa úžlabní 
zde byla vyvinuta, neboť listen byl jako jindy na ní vzhůru pošinut a listence 
XXXVII. 
