16 
měno to, jsouc podélnou rýhou znamenáno, poukazuje na srůst dvou os květ¬ 
ních, kdežto druhé rameno jeden květ a obal plodní, poněkud puhárkovitý, 
nese. 
Abnormity v ženském květenství habrovém poskytují nové zajímavé pří¬ 
pady tak zvaných listů dvojitých čili dvojlistů, které v novější době vzbu¬ 
dily interes morfologů. Nejprve postihnul Delpino *) jejich důležitost pro náuku 
o fyllotaxii, další příspěvek ku poznání listů toho způsobu (u Weigelié) podal 
W. Jaenicke * 2 ) r. 1891 a větší práci o nich uveřejnil Julius Klein 3 ) r. 1892. 
Já jsem již r. 1885 a později až do letošního roku studoval dvojlisty a jich 
význam pro fyllotaxii na Lonicera pďiclymenum , pěstované při. zámku a v ar¬ 
boretu Chuděnickém; podal jsem o nich krátkou zprávu r. 1889 4 ) a uveřejním 
co nejdříve jinde podrobnější pojednání. 5 ) Seznali jsme i já i výše jmenovaní 
spisovatelé, že se vyskytují dvojlisty zvláště v přeslenech takových, které činí 
přechod z přeslenů máločlenných do přeslenů vícečlenných neb naopak. U Lo- 
nicery na př. jest normální postavení listů vegetativních (lupenů) v dvoučetných 
přeslenech (postavení vstřícné); abnormálně však se tvoří na některých rychle 
rostoucích prýtech též přesleny trojčetné i čtyřčetné, a tam právě objevují se 
zhusta dvojlisty v přeslenech dvoučetných. Ony se podobají hned více jedno¬ 
duchým, na konci rozeklaným listům, as takovým, jaké jsme u habru v od¬ 
stavci 4. seznali, hned zase, když rozdělení sahá dále, a široký, rýhou roz¬ 
dělený střední nerv záhy na zpodu se dichotomicky dělí, neb dva nervy od¬ 
dělené místo něho do zpodu dvojlistu vstupují, podobají se více dvěma do různé 
výšky srostlým listům, jako jsou ty, o nichž posléze řeč byla a které jsem 
tuto též od habru vyobrazil. 
V úžlabí dvojlistů Lonicery sedí hned jednoduchý pupen, hned dva pu¬ 
peny vedle sebe, hned ale jeden neobyčejně dichotomicky rozdělený neb jako 
ze dvou zvláštním způsobem srostlý pupen (dvojpupen). Pupen jeden nalézá 
se obyčejně v paždí listu méně hluboko rozděleného, dva pupeny neb jeden 
rozdělený v paždí dvojlistu, dvěma srostlým listům více podobného. Pozoru- 
hodno však při tom jest, že rozdělení neb dvojitost listu a pupenu nevždycky 
sobě odpovídají, že totiž někdy méně rozdělený list má rozdělený pupen neb 
dva pupeny v úžlabí, a zase hlouběji rozeklaný a více dvěma srostlým listům 
se podobající list mívá někdy toliko jeden jednoduchý pupen pod sebou. 
Tomu by odpovídal z abnormit habrových případ obr. 25., kde jest listen 
dosti hluboko rozeklán a dvěma nervy, jako v typických dvojlistech nadán, 
ačkoli plod v jeho úžlabí (metamorfovaný to pupen) jest zcela jednoduchý, 
pročež jsem zprvu prozatímně tento listen uvedl mezi listy rozeklanými. Dvoj¬ 
list obr. 22. měl však skutečný dvojplod, dvojpupenu vegetativnímu u Lonicery 
*) V Teoria generále della fillotassi. 1883. 
2 ) Ber. d. deutsch. bot Gesellsch. Bd. IX. 1891.: Bildungsabweichungen an Weigelien. 
3 ) Pringsheim’s Jahrb. f. wiss. Botanik. Bd. XXIV. 1892. Untersuchungen uber Bildungs¬ 
abweichungen an Bláttern. 
4 ) V pojednání ve Zprávách kr. česk. spol. náuk 1889: Ober den Áhrchenbau der 
brasilianischen Grasgattung Streptochaeta. Str. 29. Separ. 
’) Vyjde co nevidět v PRiNGSHEiM-ových Jahrb. f. wiss. Botanik, díl XXV. 
XXXVII. 
