19 
obyčejně obě se setkávají, částečně na vzájem se ruší a obmezují. Dle dědičné 
tendence měl by vzniknouti naproti některému listu jiný vstřícný, jednoduchý 
list; dle tendence nové měly by po obou stranách toho bodu povstati dva 
listy, s prvním do přeslenu trojčetného. Ani jedno ani druhé při soupeření 
obou tendencí možné není, nýbrž výsledek bude něco středního, půl toho, půl 
onoho. Není to ani jeden jednoduchý vstřícný list, ani dva samostatné listy 
v trojčlenném přeslenu, nýbrž jednak jsou to dva na místě jednoho listu sblí¬ 
žené a zpodem více méně v jednotu spojené, jednak jest to jeden vstřícný, 
ale rozšířený, ve dva více méně, však nikdy úplně osamostatnělé díly roze- 
stouplý neb rozdělený list. Obojí názor jest do jisté míry oprávněn, však 
žádný výlučně. Závisí to pak od mohutnosti té i oné výtvarné síly, bude-li se 
výsledný tvar podobati více dvěma srostlým listům neb jednomu rozeklanému, 
bude-li míti dva oddělené nervy neb jeden dichotomicky rozdělený. 
Také dvojlisty v abnormálních plodních obalech habrových se zrodily za 
součinnosti dvou výtvarných sil. Jedna jest normální, dědičná, specifická, smě¬ 
řující k vytvoření dvou listenů na prýtu květném a dvou úžlabních květů, 
tedy normálního habrového vidlanu, druhá jest podmínkami variace abnor¬ 
mální vzbuzena a jest buďto regressivní neb progressivní. Svrchu jsem vyložil, 
že vytvořování více než dvou listenů a květů úžlabních jest variace rázu re- 
gressivního, atavistického. Velmi zřetelný zplozenec této regressivní variace a 
tvořivosti specifické jest květní prýt v obr. 87. On stojí uprostřed mezi nor¬ 
málním vidlanem dvouramenným, dvoukvětým a dvoulistenným a mezi troj- 
ramenným, trojkvětým a trojlistenným na př. v obr. 17. Jako ve vidlanu dvou- 
ramenném dělí se hlavní osa jeho ve dvě ramena, ale jedno rameno jeho nese 
místo jednoho listenu dvojlist hluboce dvouklaný, srostlý ze dvou sblížených 
listenů, z nichž jeden přední / 3 a druhý postranní (transversální) / 2 , a z pří¬ 
slušných listenců dvou úžlabních květů, které zde ještě, dle převládající ten¬ 
dence atavistické, se vyvinuly, však vedle sebe na společné stopce květní. 
Dvojlist obalný rovná se, nehledě k listencům, hlouběji rozdělenému dvojlistu 
Lonicery se dvěma pupeny v úžlabí. 
V případech obr. 25. a 26. převládá již tendence normální, dvojlist již 
jest podobnější jednomu listenu a na místě dvou květů vyvinul se již pouze 
květ jeden, tak jako mnohé dvojlisty Lonicery pouze jeden jednoduchý pupen 
v úžlabí svém přechovávají. Prostřední, přechodní tvar, bližší k obr. 27. vy¬ 
padal by jako na obr. 22., kde však dvojlist jest tvořen srůstem dvou prvních 
a jediných listů, ne však třetího s jedním dvou prvých. V obr. 22. totiž jsou 
oba listeny a vůbec trojlaločné obaly výše srostlé, takže jen zoubkovité konce 
srostlých listenců mezi oběma listeny volně čnějí; oba příslušné úžlabní plody 
však jsou v jeden dvojplod srostly, od něhož vede další krok k plodu jedno¬ 
duchému. Co se týče obr. 26, povstal by tvar ten ze tvaru obr. 22. úplným 
srůstem (sjednocením) obou zoubků listencových v jediný prostřední cíp a vy¬ 
vinutím jednoduchého plodu na místě dvojplodu. Čtyrlaločný obal plodní 
v obr. 25. pak se liší potlačením prostředního laloku, t. j. nevyvinutím se 
intermediérních listenců, poněvadž další přechod dvojlistu v jednoduchý list 
v tom záleží, že oba sjednocené listy na srostné straně vždy dokonaleji se 
* 
XXXVII. 
