20 
pronikají a ruší. Máme zde tedy již jen dvouklaný listen se dvěma listenci 
před sebou. Vliv atavistické tendence variační jest v případě tom již dosti 
skrovný, přece však ještě ve vytvoření dvou hlavních nervů v dvouklaném 
listenu se jeví Ustoupí-li vliv ten ještě více před normální disposicí, tedy se 
na místě dvou nervů vyvine toliko jeden střední nerv, jenž teprva výše ve 
dva nervy do obou laloků vstupující dichotomicky se rozbíhá; povstává z toho 
list vlastně dvouklaný (obr. 7.—10.), jenž má mnohem více povahu jedno¬ 
tlivého listu normálního než dvojlist, ve kterém tendence k vytvoření dvou 
listů převládá a patrněji se jeví. Ale principielní ten rozdíl není a také hra¬ 
nice ostré mezi nimi není, neboť na př. dvojlist obr. 25. s jedním plodem ve 
svém úžlabí činí přechod tak nerozhodný, že jej stejným téměř právem za 
jeden list dvouklaný jako ze dvou srostlý považovati můžeme. Mezi listenem 
dvouklaným o dvou zvláštních nervech a listenem, jehož nerv výše se dělí, 
stojí pak tvar výše spomenutý, v němž střední nerv brzy nad dolejškem ve 
dva nervy se rozbíhá. 
Konečně nejslabší, nejméně patrný vliv atavistické tendence, již jen jako 
stopa po ní poslední, jest tam, kde jedna z obou větví středního nervu již jen 
jako silnější postranní nerv do malého uštu, též více postranního odchází, kde 
tedy jen jako neobyčejně velký zub pod koncem listu jinak jednoduchého 
se spatřuje (obr. 7.). 
Dvojlisty, o nichž posud jsem jednal, povstaly srůstem neb sjednocením 
jednoho listu transversálního s třetím, přespočetným listem variací regressivní, 
ve které právě tento třetí list, jenž vymizel z normálního vývoje vidlanu, opět 
se objevuje. 
Jiná řada dvojlistů však povstala variací progressivní, když totiž normální 
dva listy vidlanu vespolek v jeden dvojlist se sjednotily. Takovéto dvojlisty 
spatřují se na obr. 20.—24. Tvarem se podstatně neliší od některých pře¬ 
dešlých dvojlistů, ve kterých sjednocení dvou listů ještě příliš nepokročilo, 
zejména od dvojlistů v obr. 27. a 25. i 26., ačkoli jsou zde některé zvlášt¬ 
nosti. Také tyto dvojlisty jsou výtvorem dvou součinných sil tvorných, totiž 
opět činnosti specifické, která dva listy a dva úžlabní květy tvoří, a variace 
abnormální, která toliko jeden list a jeden květ v skutek uvésti se snaží. Va¬ 
riace tato jest progressivní, poněvadž pokračuje v redukcí, jížto normální 
dvoukvětý vidlan vzniknul z původnějšího prýtu vícekvětého. Ona také nikdy 
neobdrží vrch nad specifickou silou, tak že by se vyvinul toliko jeden jedno¬ 
duchý list, proto jest zde srůst dvou listů vždy velmi patrný. Kde specifická 
síla nejvíce převládá, tam ještě dva květy pod dvojlistem se shledávají, jako 
na obr. 20. a 21. Vydatnější variací redukční povstává dvojplod, sjednocením 
dvou plodů (obr. 22.), a konečně jednoduchý plod (pravděpodobno v obr. 23.). 
Zajímavo jest, kterak dvojlist, jenž jakožto první a jediný list prýtu jest jeho 
prvolistem (prophyllum), jest orientován, t. j. kam obrací svůj líc a rub. Nor¬ 
málně tam, kde pouze jeden prvolist bývá vyvinut, jako zvláště u Jednodělož- 
ných, obyčejně bývá na zad postaven, totiž hřbetní stranou hledě nazad k ose 
mateřské. Toto postavení nalezl jsem jen jednou (v obr 20.), tím povstalé, 
že oba listeny květní na zadní straně prýtu byly srostly. Jindy naopak stál 
XXXVII. 
