29 
Jako normální jehlice má však vylíčený tuto list pod sebou obě stopy, vystu¬ 
pující i sestupující, vyvinuty; to jest totiž zdánlivá ta šupina, polštářek, na němž 
list hállcy přisedá. Poněvadž však články osní v hálce nejsou tak protáhlé, jako 
v normální větvi, za to však následkem ztloustnutí osy více do šířky vyvinuté: 
tudíž i dolení stopy jsou skráceny u porovnání se stopou normální, za to 
však širší. Stopa hoření, ovšem též velmi široká, tvaru polokruhovitého, jest 
dobře vyvinuta, asi stejně dlouhá jako stopa dolení. Ona představuje dolení 
pysk obloukovité příčné skuliny, vedoucí do komůrky vnitřní. Stopa dolení 
má konkávní kraje a jimi se zužuje nejdoleji do špičky, která nad skulinou 
níže stojícího listu se končí. Porovnáme-li stopy normální větve v obr. 31. 
s vylíčenými právě stopami listů hálkových v obr. 30., 37., . 40. vespolek, 
vidíme úplnou shodu v uspořádání a rozpostavení, zároveň ale také rozdíl ve 
vyvinutí obou stop. Spolu také z toho porozumíme, že ve vytvoření hořeního 
pysku každé příčné skuliny tři dolení stopy výše stojících listů se účastní, 
jelikož tvořen jest naduřelými pýřitými, konkávními kraji dvou po obou 
stranách výše položených doleních stop a uprostřed ještě hned užší hned širší 
(obr. 37., 40.) nejdolejší částí dolení stopy listu, jenž téměř kolmo stojí nad 
listem a jeho skulinou, o nichž právě řeč jest. Pysk dolení každé skuliny pak, 
což nebude zde od místa opakovati, tvořen jest krajem celé hoření stopy toho 
listu, jenž pod onou skulinou se nachází. 
Ještě zřetelněji, jako zvláštní celek, jako podklad listu, objeví se však 
stopy listové tehdy, když hálka vysýchá. Tu stopy listové po stranách se 
stahují, čímž skuliny rozšklebené se rozevrou. Polštářky listů, jak se obě stopy 
celkem také nazývají, dostanou pak rhombicky čtyřhrannou neb pětihrannou 
podobu, se stranami obloukovité vykrojenými, vysýcháním odulé ohrnutými, 
hustě pýřitými a nahnědlými; ony potom jen v rozích vespolek souvisí a i tu 
se někde od sebe odtrhují. Tvar jich čtyřhranný neb pětihranný pak závisí 
od toho, zdali listy na hálce stojí blíže při sobě (obr. 37.) neb více oddálené 
(obr. 40.). V prvějším případě dolení stopa každého listu mezi dvěma stopami 
sousedními níže stojících listů jest k dolejšku silněji zúžená, takže se ve vy¬ 
tvoření hořeního pysku pod ní ležící skuliny jen skrovně súčastňuje; v případě 
druhém jest stopa dolení mnohem širší a má tudíž značný podíl na pysku 
hořením, jak z obr. 40. a 41. vysvítá. Pod ohrnutými kraji polštářků spadávají 
příkře stěny komůrek, kteréž vysýcháním se široce otevřely. 
Hlavní rozdíl hálky od obyčejného neporušeného prýtu smrkového záleží 
však ve vytvoření se prohlubin mezi polštářky listovými, kteréžto nyní snadně 
uznáme za vydutiny v ose samé, v naduřelém jejím parenchymu korovém, 
poněvadž již polštářky listové, pod jejichž povrchem ty dutiny se nalézají, 
ose přináležejí. Polštářky nespočívají, jako na větvi normální, na válcovité ose, 
nýbrž na zvláštních sloupovitých podkladech neb podnožích, jak zřetelně po¬ 
délný řez v obr. 45. p. ukazuje. Na průřezu parallelním s povrchem hálky 
vidíme, jak tyto podnože dělají síť, jejíž oka jsou průřezy komůrek. Jestliže 
polštářky jsou čtyřhranné, tedy podnoží mají na průřezu tvar trojhranný, na 
hoření straně s výstupkem, jenž nahoru do špice čtyřhranného polštářku v> bíhá, 
s druhými dvěma stranami konká. nimi (obr. 39.). Ve třech rozích jsou prů- 
XXXVII. 
