11 
jest četnými jemnými kanálky kolmo k povrchu těla probíhajícími. Srpky 
jsou dvoje; jedny s jádrem pohyblivé a jiné srpky nepohyblivé s obsahem 
rozlišeným, s jádrem uprostřed a zrníčky lesklými na koncích, a vedle těch 
na jednom konci lesklé těleso neznámého významu. Vyspělé kysty naplněny 
jsou sporami a střed obsahuje zbytek plasmatu; snad děje se tvoření kyst 
odstředivě — Spory vycházejí po prasknutí vaku a proudem krevním snad do 
svalstva i intracelulárně vnikají. — Zajímavo jest, že i vaky sarkosporidií 
zvápenatí a že vůbec od okolní tkáně tuhou vazivovou membránou jsou od¬ 
loučeny. Způsob infekce ze zvířete na zvíře není známý. Nádorovité útvary 
jim způsobené nejsou pozorovány. 
5) Amoebosporidia jsou cizopasníci členovců (brouků), již v prvním stadiu 
představují amoebovitá tělesa množící se dělením, načež nastupuje stadium 
druhé jevící se ve tvoření kyst, spor a srpků. Amoebovitý tvar má hyalinní 
ektoplasma a zrnečkovité endoplasma s jedním až desíti jádry. Další vývoj 
děje se pak tím, že tělesa jednojaderná se zakulacují a buď samy pro sebe 
v kystu se mění aneb dvě taková tělesa v dvojitou kystu splývají. V jedno¬ 
duché kystě tvoří se vřetenovitá spora vedle plasmatického zbytku a ve spoře 
se rozlišuje 8 srpků s nucleus de reliquat. — V dvojité kystě děje se mno¬ 
žení jader na počet šesti; z nich pak dvě s příslušnou blanou splývají tvoříce 
kystu a ostatní tvoří značný plasmatický zbytek; v kystě vznikne spora a 
pak srpky. Bližší jich význam není znám i také ne způsob parasitismu. 
6) Myxosporidia (Psorospermie ryb starších autorů) jsou cizopasníci 
hlavně ryb přizpůsobující se různým pletivům. Prvotné stadium představují 
amoebovité neb plasmodiovité tvary žijící vnitro- i mimobuněčně. V nich pak 
za množení jader složitějším pochodem tvoří se spory mající dvojchlopní 
schránku, jež chová obyčejně nahoře tuhoblanné lesklé váčky s vymrštitelným 
vláknem (Bútschliho Polkapseln) a dole plasmatický obsah, jenž později v po¬ 
době amoebovitého zárodku ze schránky vylézá. Parasity tyto způsobují epi¬ 
demické hynutí ryb. Zevně jeví se nemoc tím (L. Pfeiffer, Raillet, Ludvig), že 
na povrchu jeví se nálevkovité hnisavé (?) nádory, vedoucí hluboko do těla. 
Obsah jich se skládá z detritu buněčného, se spor a bakterií. 
Prvotní sídlo dle Pfeiffra nalézá ze v buňkách svalových. — Vniknuvší 
tvar amoebovitý neb plasmodiovitý do buňky roste za množení se jader 
svých na útraty obsahu plasmatického hostitele, až konečně celou buňku vy¬ 
plňuje. Splýváním pak okolních infikovaných buněk tvoří se větší nádory; vy¬ 
skytování se četných nádorů (Pfeiffer nalezl až 40 na jednom exempláři) svědčí 
pro šíření se parasitismu autoinfekcí. Svalstvo ve velké míře zachází Myxo- 
sporidie žiti mohou i v epithelu močového měchýře a v krvinkách (Pfeiffer 
u štiky) a rozmnožují se uvnitř hostitele, který zachází. Pak přichází též u žab 
(ledviny — Leukart, Lieberkúhn; v měchýři žlučovém Lutz) a nejnověji je na¬ 
lezl Stole v epithelu zažívací roury červů kroužkovitých sladkovodních a 
Korotneff ve spermogoniích mechovek. 
Onemocnění jimi způsobené ovšem nelze čítati mezi nádory; jest to patrně 
zánět reaktivní, jenž invasí těchto parasitů intra- a extracellulární jest způ¬ 
soben. 
XXX VIII. 
