13 
descendenci buněk karcinomatosních, která dá se skutečně pozorovati, ano 
i vedle axiomu celulární pathologie. 
Přistupme nyní k úvaze o důkazech histologických, jaké v literatuře jsou 
uloženy.— Nechceme zde uvésti do podrobná veškeré nálezy*) — jest mnoho 
fantasie v nich. Spokojíme se poukázati pouze k některým pracím jednak o mor- 
bus Darieri (Psorospermosa), jednak o karcinomech. 
Malasezovy nálezy zvláštních inklusí buněčných v kankroidech byly asi 
pohnutkou, že tak zvaná maladie de Paget (Pagets Disease), chronický ekzem 
bradavek prsou často v karcinom se zvrhující, byla Wickhamem , Darierem 
i Malasezem prohlášena jako infekce kokcidiovitá a že Darier jisté formy chro¬ 
nické ekzemu za podobnou infekci označil. Nedlouho na to Thoma sveden 
Steinhausovými udáními i popis sem o Karyofagu Salamandraě prohlašuje 
zvláštní těliska v jádru karcinomatosních buněk i mimo ně ležící za — parasity. 
Hned následující autor Nils Sjobrlng, ; který v jednom případě care. 
mammae nalezl poblíže jader ve vakuole uložená těliska, kteráž prohlašuje 
za »sarkody« a která se liší docela od kyst Wickhamových. Albarran shle¬ 
dal ve třech karcinomech měchýře močového intra- a extraepitheliálně kysty 
dvojitého konturu, jedno- anebo dvojjaderné a vedle toho kystu obsahující 
ohnutých nukleárních těles (srpky?). Kossinski popisuje srpkovitá tělesa, která 
jsou safranoíilní! Stidakevič nalezl dvoj konturované uzavírky s protoplasmem 
i jádrem; plasma vchází v divné formy někdy amoebovité (viz Pl. XI. 1892, 
Annal. Past.), ^někdy na okrajích jako kanálky opatřená. Kolik obrázků 
tolik bizarrních forem. 
Podwysocki a Savčenko jsou vřelí přívrženci theorie parasitární — leč 
nemohli v několika případech karcinomu sporozoa nalézti; v jiných pak pří¬ 
padech viděli kysty naplněné zřetelnými srpky, v nichž jedno aneb dvě jádra 
se nalézala; mimo ty však dokázali jiné kysty sporozoické, jichž jádro direktně 
se dělilo. Venkoncem přichází ku zajímavému důsledku, že bezpochyby jsou 
různé sporozoa pro různé karcinomy. 
Velice pozorně se vyslovují Siegenbeck van Henkelom a Stroebe i Stein- 
haus , kteří popisujíce jednotlivé uzavírky, rádi by je za sporozoa prohlásili, 
kdyby se jen daly sestaviti s úplnou určitostí jednotlivé formy vývinu. Stroebe 
sestavil také dle Pfeiffrových obrazů, ovšem pomocí fantasie — pochod vývoje 
sporozoa karcinomu, ovšem té ceny jako fantastické obrázky Pfeifferovy aneb 
obrázky Korotněvovy. Ukázka ta stačí, abychom se přesvědčili, že žádnému 
autoru se nepodařilo histologicky dokázat v karcinomech takové obrazy, 
z nichž by se dal sestaviti vývoj parasita sporozoárního, ano že různým těm 
obrazům histologickým by odpovídati musily různé parasity, a konečně padá 
velice na váhu přiznání těchto autorů, že jsou karcinomy bez »sporozoů«. 
*) Viz: 1) Stroebe: Neuere Arbeiten iiber Histogenese und Aetiologie der Karcinome. 
Cent. f. allg. Path. 1891. 
2) Tóróck: Die neueren Arbeiten iiber die Psorospermien der Haut. Monat. f. prakt. 
Dermat. 1892. Bd. XV. 
3) Růžička: Věstník Akademie. 1893. Číslo 3 a 4. Dále práce Pfeiferovy, Adamkie- 
wieze a Klebse, kde sebrána celá literatura. 
XXXVIII. 
