21 
jsou. Také nalézáme alveoly, které vyplněny jsou jen fragmenty nepravidel¬ 
nými krvinek rudých, leukocyty póly nukleárními i velkými jádry (obraz 6). 
Obraz sedmý ukazuje opětně hmotu fibrillární, v níž veliká jádra a to 
bez protoplasmatu jsou uložena. Podobný nález jest na obraze osmém a 
devátém. Retikulární hmota podobá se fibrinu, leč jelikož na krvinkách rudých 
také někdy pozorujeme fibrillární rozpad, nelze odmítnouti názor, že by to 
reticulum direktně z krvinek rudých se bylo utvořilo; ovšem nelze pustiti se 
zřetele i tu možnosť, že ona veliká jádra odpovídají zbytkům elementův epi- 
theliálních a že tedy rozpadem protoplasmatu těchto eptiheliálních elementů 
a krve fibrinová vlákna se mohla utvořiti. 
Na obraze osmém jsou poměry ještě složitější. Vidíme jakési reticulum 
a v něm jakoby uloženy byly veliké buňky epitheliální s velikým jádrem, ale 
bez protoplasmatu, neboť protoplasma těchto pseudobuněk zcela zřejmě 
z krvinek rudých nebo z fragmentů krvinek rudých se skládá, jež zcela zře¬ 
telně (viz obr. 8 b , c) lze postřehnouti. Podobný úkaz jeví se na obraze 9, 
jen že zde směrem ku periferii jádra veliká (9-#) obalena jsou protoplasmatem, 
kdežto na jiných místech (9-^) zdánlivě krvinky rudé v hmotu homogenní 
jsou proměněny. Souditi z toho, že protoplasma se utvořilo z krvinek rudých, 
ovšem nelze. 
V alveolech, kde více krve jest nežli v parenchymu (obraz 14), mohla 
by se pfipustiti (Obrzut) možnost metamorfosy krve v protoplasma. 
Obraz 14-# ukazuje krvinky červené přeměněné ve hmotu homogenní, 
která u b přechází ve hmotu jemně zrnitou obsahující sporá jádra, hmota, 
která protoplasmatu se podobá. 
Totéž mohlo by se říci o obraze 15, kde krvinky rudé více nebo méně 
odbarvené obklopují veliké jádro. Též v obraze 16 a 17 zcela zřetelně nalé¬ 
zají se zbytky krvinek rudých a v buňce vykreslené v obraze 18 vidíme zcela 
zřejmě na její periferii vlákna fibrinová. — 
Ohledně jader buněk rakovinných sdělili jsme, že některá jsou úplně nahá, 
bez protoplasmatu, zejména buněk v prostorách krevních (obr. 6-# 7, 4, 19-#). 
Některá jádra jsou velice chudá na chromatickou substanci (centrum obr. 4), 
takže jen struktura, nukleoly a srovnání s vedlejšími je jako jádra označuje. 
Jiná jádra anebo lépe řečeno jádrům podobné útvary mohou povstati, jak 
ukazuje obr. 20, 21, 22, z krvinek rudých a jádrový útvar zobrazený v obr. 23 
obsahuje zcela zřejmě tři safraninem zbarvené krvinky rudé. Velice podivu¬ 
hodný útvar jádrový shledáváme v obr. 11, a srovnáme-li s tím jiná jádra 
(obr. 25 a, b), (obr. 10 a 26), tu shledáváme velikou jich příbuznost Jinou 
formaci jader a protoplasmatu nalézáme zobrazenu na obr. 27, 28, 29, 19 b, 
30, 31, a jako intermedierní stadium mezi předcházejícími a těmito možno 
pokládati jádro v obr. 27. 
Prohlížíme-li bedlivěji útvary v obraze 28, tu shledáváme, že jako v proto¬ 
plasmatu tak i v útvaru jádrovém jakoby stíny krvinek rudých se nalézaly 
a vedle toho několik jader patrně leukocytárních. I vychází na jevo z těchto 
obrazů, že z krvinek rudých mohou povstati útvary jádrům podobné, jakých 
v karcinomech nalézti můžeme. Docela jádrům i buňkám rakovinným podobné 
2 * 
XXXVIII. 
