23 
pomýšleti na dekoloraci hmoty retikulární, kteráž dle domnění Obrzutova z krvi¬ 
nek rudých utvořiti se může. Konečně v obr. 61 vidíme inkludovanou hmotu 
fibrinoidní, jejíž centrum obsahuje zrníčka safranofilná (pseudojádro), jejíž čásť 
dolejší se skládá jednak z homogenní vrstvy, jednak zrníček safranofilních, a 
v jejíž hořejší části vybledlé inkludováno jest jádro leukocytu polynukleárního. 
Kolem jsou pak leukocyty a volné jádro veliké, a vše obehnáno fibrinoidní 
blanou. 
Vyhledáme-li partie parenchymu karcinomatosního, který obklopen jest 
hojnějším stromatem, nenalézáme více krvinek neb krevních prostor mezi buň¬ 
kami epitheliálními; za to však vidíme buďto v nich anebo i mimo ně hmoty 
fibrinoidní (kolloidní) bizarrních tvarů (obr. 62 a 63). Zejména poslednější 
připomíná Korotněvova Rhopalocephala. Není pochybností, když srovnáme 
dřívější obrazy s těmito, že jich genesa z krve (respective z krvinek rudých) 
nebude sporná. 
K tomuto zevrubněji sdělenému případu chceme poukázati ještě ke dvěma 
karcinomům, kteréž zajímavé sporozoidní formy ukazují. Jeden případ týká se 
metastatického karcinomu žláz lymfatických po primárním kankroidu pysku 
(číslo 49). 
Jedná se zde o obrovskobuněčný karcinom (vide obrazy 64—74) s veli¬ 
kými jádry, kteráž obsahují nukleoly jemné (64) aneb hmoty safranofilní 
bizarrních útvarů (65, 73, 74) podobné srpkům (67, 72) aneb karyophagům 
(69, 71); některé z nich jeví docela zřejmou vakuolární degeneraci — jako 
by stíny krvinek rudých prosvitovaly (72) — a obr. 70 ukazuje vedle vakuol 
různě velikých těliska, která krvinkám rudým se podobají a slabě červeně 
jsou zbarvena. 
Druhý případ týká se karcinomatosních metastas gelatinosních v játrách 
(č. 20) při primárním karcinomu v traktu zažívacím se objevujících, aneb 
peritoneálních při primárním karcinomu gelatinosním ovaria. Obraz 75 a 76 
ukazuje ty zvláštní buňky (Flemingova soluce), jichž chromatická substance 
v jádru srpovitě jest uspořádána, kdežto místy jakoby ještě Zachovalé krvinky 
rudé uvnitř jádra neb plasmatu uchovány byly. Alveoly, kteréž jen hmotou homo¬ 
genní jsou vyplněny, ukazují účinkem soluce Flemingovy retikulární strukturu 
aneb jest hmota ta do středu vtažena. Sudakevičovy obrázky v Annales Pasteur 
docela těm obrazům odpovídají, jen že S. mylně tyto útvory za parasity po¬ 
važuje. O genese této proměny mucinosní nechceme se pronésti, ač jeden 
z nás (Obrzut) i zde krev v souvislost uvádí s tvořením se této proměny. 
Zbývá nám sděliti, že při prohlížení některých kolloidních přeměn, ku př. 
ve žláze štítné, jsme nalezli obrazy, které by také mohly býti považovány za 
parasity. Obraz 78 ukazuje alveolus, žlázy štítné, jenž naplněn jest homogenní 
hmotou, kteráž obsahuje jednak safranofilní těliska, ale i bezbarvá při intaktním 
epithelu nástěnném, kteráž by mohla odpovídati, kdyby zde byla zvláštní 
blána, nějaké sporocystě. Jest dosti pravděpodobno vzhledem ku častým haemor- 
rhagiím, které se udávají do žlázy štítné, že i tento obsah přeměněnou krví 
bude. Ještě podivuhodnější formu nalezli jsme v ledvině brightické (obr. 77). 
Běželo o granulární atrofii ledvin s velice četnými válci. Zbarvením enciánovou 
XXXVIII. 
