8 
kterouž basis plíce jest fixována. Ad basím plíce levé ve tkáni caverna veli¬ 
kosti lískového ořechu opouzdřená žlutou membránou. 
Případy uvedené již makroskopicky jasně daly se prohlásiti za aktino- 
mykotické, jen v případě IV. zapotřebí bylo vyčkati vyšetření mikroskopického 
i histologického, jež ostatně provedeno v každém z vylíčených případů. Vedle 
toho ochotně k disposici dán nám byl veškeren materiál nemocných, léčených 
(5) na české chirurgické klinice, zač rádi tuto chéfu kliniky té slovutnému 
p. prof. Maydlovi povinně dík činíme 
Ve všech těchto případech využitkovali jsme všestranně materiálu nám 
velmi vítaného jak se stránky anatomické tak i bakterioskopické; s této hlavně 
proto, jelikož neměli jsme za definitivně ukončenou otázku, kam útvar »actino- 
myces« zařaditi máme, jakož i případné doplnění známostí — dosud málo 
určitých — o biologii parasita tohoto lákalo nás ke studiu i v oboru tomto. 
V této prvé části sděliti hodláme o našich pokusech, vykonaných na zví¬ 
řatech různých species buď zrníčky isolovanými a propláchnutými v bouillonu 
neb tekutině Raulinově neb fysiologickém roztoku, jednak s aktinomykotickou 
substancí in toto, t. j. tkanivem -|- zrníčka; ve druhé části sdělíme obšírně 
o našich kultivačních pokusech aktinomykosy všestranně provedených na umě¬ 
lém substrátu živném a o aktinomykose se stránky anatomické. 
Před započetím systematického studia prvního thematu našeho shledali 
jsme v literatuře, že vlastně nejpřednější otázka, zda vůbec aktinomykosu 
možno zrníčky ze člověka neb zvířete na zvíře přenésti, není nade vši po¬ 
chybnost rozluštěna. 
První experimenty tímto směrem provedl Johne. J ) Týž konstatovati chtěl 
již r. 1880, že po vpravení malé části volných zrnek ať do subkutanního va¬ 
ziva ať do dutiny břišní povstávají po 1 neb 2 měsících malé i větší nádorky, 
na nichž vlastní vzrůst poznati se dá a jež někdy ve svém centru chovají 
transplantované kdysi druzy aktinomykotické. Udání tomuto však nepřičítáno 
nikde nejmenší váhy a všeobecně má se za to, že v experimentech Johneových — 
jak hlavně Bostroem * 2 ) vyvodil — jednalo se o pouhou demarkaci cizích těles, 
o jakési opouzdření druž vočkovaných. O dvě léta později vydal Ponfick 3 ) 
monografii o aktinomykose, jež—jak napřed již uvádím — opět Bostroemem 
doznala nepříznivého přijetí. Na tomto místě zajímají nás prozatím pouze ex¬ 
perimenty Ponfickovy vykonané se zrníčky a aktinomykotickou substancí in 
toto. Autor krmením dobytka hovězího aktinomykotickými hmotami docílil 
resultátů negativních; za to však očkováním do dutiny břišní, podkožně a 
intravenosně vyvolal po uplynutí prvního měsíce nádorky se zrníčky charak¬ 
teristickými. 
Udání tato nezdála by se ovšem pravdě nepodobná, pozbývají však na 
ceně, přihlédneme-li k pokusům Ponfickovým blíže. Autor tento údaje svoje 
o neklamném přenesení aktinomykosy basiruje hlavně na 3. pokusu. (Ponfick, 
') Johne, Centralblatt fiir die med. Wiss. 1880. Nro. 48. 
2 ) Bostroem, Untersuchungen liber die Actinomykose des Menschen. Jena 1890. S. 180. 
3 ) Ponfick, Die Actinomykose des Menschen, eine neue Infectionskrankheit. Berlin 1882. 
XXXIX. 
