12 
Nepříznivý jest materiál ze starých hliz pocházející, kde převládají totiž útvary 
kyjovité nad vláknitým dílem druž. Ve starých těchto druzách ukládají se soli 
vápenné, což svědčí pro jakousi degeneraci zrnek. Již při vybírání zrnek pře- 
svědčiti se můžeme o tvrdosti zrnek těchto jakož i tím, že zrnka tato nedají 
se lehce na sklíčku rozetříti; dále v úvahu padá množství pyogenních kokků 
(stafylokokkus pyogenes albus). Osvědčovalo se nám před vykonáním po¬ 
kusu vždy: 
1. Grammovou methodou i praeparátem bezbarvým přesvědčiti se o stáří 
druž; 
2. plotnami gelatinovými zjistiti kvantitu i kvalitu mikrobů přimíšených. 
K experimentům našim užívali jsme materiálu jak ze člověka, a sice 
jednak hnisu operativně vypuštěného z mrtvol, jakož i materiálu z dobytka. 
Poslednější v hojném množství dodáván nám byl laskavě supi. prof. drem. 
Bóhmem.) 
V našich četných experimentech, k nimž užito bylo 22 králíků, 2 psů, 
3 koček, 6 holubů, 4 krys, 4 myší, 2 prasat, 14 morčat, jimž různým způ¬ 
sobem applikována zrníčka neb i tkanivo aktinomykotické, positivních výsledků 
docílili jsme u 3 morčat očkováním intrakutanním a intraabdominalním. 
V následujícím podáváme popis těchto tří. 
I. Dne 25./VI. 1892 očkováno morče žlutobílé hnisem aktinomykotickým 
z mrtvoly Hládkové z kliniky prof. Maydla perkutanně. Teprve po uplynutí 
2 y 2 měsíce zpozorován byl patrný infiltrát na přední stěně břišní as 1 cm od 
čáry střední, 2 cm pod levým žeberním obloukem, který se zvětšoval, až za 
3 V 4 měsíce po prvotním očkování nabyl velikosti bohatého vlašského ořechu. 
Popis ze dne 24. X., kdy zvíře demonstrováno ve schůzi č. /. odbývané v path.- 
anat. ústavu českém jest tento: 
Pod levým obloukem žeberním prominuje nad niveau okolí místo ohrani¬ 
čení kruhovitého, měřící v průměru 2 '/ 2 cm ; centrum tohoto nádoru jest do¬ 
vnitř trychtýřovitě vtaženo a perforováno (obr. č. 2.). Barva nádoru toho jest 
halová, konsistence jeho obzvláště na periferii velice tuhá a do zdravého okolí 
pozorujeme jen pozvolný přechod; od svalu dá se zatvrdlina ta úplně odlou- 
čiti. Při mírném tlaku vytéká z ní řídký hnis světle zelený promíšený velice 
četnými zrníčky, jež někdy v konglomeráty různé velikosti jsou slepeny. Je¬ 
likož nádorek tento dá se od svalu odloučiti, jest jisto, že sídlí v kůži neb 
podkožním vazivu. V pozdějším průběhu nádor ten se nezvětšoval, na objemu 
jeho ponenáhlu ubývalo utvořením se četných perforací, jimiž hnis stále od¬ 
tékal a po incisích, které ke kultivačním pokusům vykonány jsou, až za dobu 
asi 6 měsíců se vyhojil. Zvíře z počátku na váze i výživě ubývalo, později 
však přibývalo, až úplně se zrestituovalo, aniž by na onom místě, kde ná¬ 
dorek seděl, kromě slabé zatvrdliny skýtalo zvláštního nějakého nálezu. Ko¬ 
nečně dne 13./I. 1893. zhynulo náhodou zakousnuto byvši psem. Občas vždy 
vykonávali jsme z morčete tohoto mikroskopické praeparáty ze hnisu nádoru 
tohoto buď bezbarvé neb barvené methodou Grammovou. Jelikož pak mikro¬ 
skopický obraz bezbarvý stává se někdy nejasný tím, že zrnka aktinomyko- 
XXXIX 
