13 
tická těsně na ně přivěšenými lymfoidními, epitheloidními neb buňkami obrov¬ 
skými obdány jsou, vykonávali jsme bezbarvé praeparáty — jako vždy při 
vyšetřování aktinomykotickém — tím způsobem, že na sklíčko krycí ku zrnkům 
přikápli jsme 25° 0 roztoku draselnatého. (Někdy však stává se struktura jich 
nezřetelnou usazeninami solí vápenných do útvarů kyj ovitých, v kterémžto 
pak případě k získání jasného obrazu odporučuje se přidání solné neb octové 
vody.) Vyobrazení č. 3. podává nám druzy z aktinomykosy morčete, kdež 
patrno, že převládají útvary vláknité, ač i útvary kyjovité jsou zřetelnými. 
O jakési opouzdření materiálu vočkovaného rozhodně zde jednati se nemůže 
a patrno nade vši pochybnost, že jednalo se o aktinomykosu kožní experi¬ 
mentálně hnisem a. vyvolanou, jak tomu dosvědčuje i obrázek mikroskopický 
(obr. 3.), který zcela připomíná granulační aktinomykotickou tkáň. 
II. Morčák černobílý očkován dne 5./X. 1892. zrníčky z morčete I. pro¬ 
pláchnutými v bouillonu do dutiny břišní, dásně a varlete. Zrníčka ta před 
očkováním spočítána, napočteno jich 30, načež pak mírným třením v misce 
suspendována. Při denním pozorování nebylo znáti na zvířeti žádných zvlášt¬ 
ních příznaků, tak zejména na ubývání na výživě, chřadnutí, nechuť, zježení 
chlupů a j. Dne 2./I. 1893, tedy skoro za 3 měsíce, zvíře pošlo. Při sekci na¬ 
lezena v pravém hypogastriu zláza lymfatická zduřelá , i cm v průměru , na 
povrchu a uprostřed změklá , úplně prostoupená četnými zrníěky. V du¬ 
tině břišní kličky srostlé s dolní částí levého laloku jaterního. Na průřezu 
játrami vidíme klínovité hnízdo tkáně jako houbovité a v ní velkou spoustu 
zrníček a kolem toho hnízda četné proužky i tečky žlutavé ve tkáni jaterní 
(obr. 4.). Slezina zvětšená, 2 cm dlouhá, 1 '/ 2 cm široká. V plících haemor- 
rhagie. Mikroskopickým praeparátem nebarveným zjištěny útvary kyjovité vedle 
četných klubíček vlákenných. Grammem vlákna souměrně se barvící. V řežích 
z jater a ze žlázy lymfatické (obr. 5., 6.) vidíme exkvisitní granulační tkáň 
provazcovitě uspořádanou, v níž jednotlivá zrnka jsou uložena. Barvení řezu 
s prospěchem se provádí methodou Grammovou a safraninem (obr. 5.) neb 
kyselinou pikrovou a fuchsinem (obr. 6.). Bližší uvedeme v histologické stati 
o aktinomykose, zde jen připomenu, že tato affekce jaterní naprosto nemůže se 
nazvati demarkujícím zánětem. Nemůže býti nejmeněí námitky proti tvrzení 
našemu, ze v případě tomto jedná se o umělé vyvolání a. zrníčky ve zláze 
lytn/atické a v játrách a že tím i požadavku Bostroemovu metastasy — ač 
docela nesprávnému — jelikož aktinomykosa u člověka jest lokálním pro- 
cessem — zadostučiněno. 
III. V III. případu očkováno bylo žluté morče, mládě stiženého a. kožní, 
dne 29./XI. 1892. hnisem aktinomykotickým. Morče toto zakousnuto dne 
13./I. 1893. psem. Při nekroskopii shledáno v omentu ložisko velikosti hrachu, 
v němž známá zrníčka; pod mikroskopem vidíme jednak druzy s kyjemi, ale 
i konglomerovaná vlákna bez útvarů hruškovitých. Kromě toho malé ložisko 
velikosti asi semence v játrách. Z toho, že v ložisku omentálním konstatováno 
druzy jak kyjovité tak i bez kyji, jakož i že v játrách vyvinula se metastasa, 
ač během krátké doby, ani ne dvouměsíční, souditi musíme, že v tomto pří- 
XXXIX. 
