88 
pozorujeme nejčastěji po úrazech; nejtypičtější formy viděl jsem po vniknutí 
velmi malých cizích těles do oka per scleram a při perforujících ranách tenkými 
ostrými předměty, jako trnem, jehlou atd. taktéž per scleram, může však 
povstati i po jiných úrazech, ba i po kontusích. Někdy vidíme tento neduh 
vyvíjeti se v zápětí z neduhů dříve popsaných a sice buďto pouze na jedno¬ 
tlivých místech neb v celku pozorujeme, že buňky v hloubi nabývají jiného 
rázu, že jsou k dalšímu vývoji schopné a tvoří granulační tkaft, z které se 
brzy vyvíjejí neoplastické cévy a které skrze hmoty hnisové prorůstají a pak 
prostoru sklivcovou více a Více naplňují a Gliomu náramně se podobjí. Konečně 
ovšem nastává trvalý úbyt oka. 
Konečně vidíme podobné neduhy dostavovati se v průběhu chronické 
Panophthalmie, ať je si původu jakéhokoliv. 
Differentielní rozpoznání hyperplastických zánětů a Gliomu jest vzdor ná¬ 
padné podobnosti obrazu klinického ve valné většině případů velmi snadné, 
jelikož téměř vždy lze konstatovati, že přímo před povstáním neduhu oko utrpělo 
úraz, a mimo to obyčejně tense oka bývá snížena. Jinak však mají se věci, 
když anamnesa jest nespolehlivá, když se o úrazu nic nedovíme, když zdál 
se býti tak nepatrný a byl vůbec přehlédnut neb když byl rodičům za¬ 
mlčen od dětí samých z bázně před trestem, neb od služebných, které je 
opatrovati měly; a když v takovém případě, jak se často stává, nejsme více 
s to stopy někdejšího úrazu nalézti, v takovém případě může se státi diffe¬ 
rentielní rozpoznání mezi zánětem hyperplastickým a Gliomem věcí zhola 
nemožnou. 
Takových případů pozoroval jsem celou řadu, kde z počátku byl každý 
úraz oka od rodičů s plnou určitostí popírán a diagnosa má kolísala mezi 
gliomem a processem zánětlivým a na další naléhavé dotazy konečně se 
rodičům podařilo vypátrati, že skutečně úraz předcházel. Pamatuji se z poslední 
doby na hošíka as šestiletého, který od otce na mou kliniku přiveden byl 
a poskytoval zcela obraz Gliomu; úraz popíral otec i hoch; objektivně nebylo 
lze nalézti ani té nejmenší stopy o někdejším úrazu. Konečně se hošík přece 
přiznal, že asi před půl létem šel mezi hochy, kteří si hráli roztloukáním 
střelných zápalek, a tu že mu něco vlítlo do oka, že však se bál to doma 
říci, aby nebyl trestán. 
Podobně mělo se to v případu 7., který jsem svrchu uvedl. Na jiný případ 
se pamatuji, kde služka nechala dítě spadnouti se stolu a úraz byl rodičům 
zatajen. 
Když pak ve výjimečných případech indukovaná iritida vede k úplnému 
srostění zornice, může se státi, že k takovým chorobám hyperplastickým při¬ 
druží se zvýšení vnitroočního tlaku a příznaky sekundárního Glaukomu. Také 
v takových případech, když úraz předcházející byl zamlčen, nebývá správná 
diagnosa možná. 
Konečně státi se může, že ve velevzácných případech hyperplastické hmoty 
mohou bujeti tak kypře, že co dosti veliké nádorky z oka ven vynikají, a 
i v takových případech, nedělá-li se partielní excise k vůli diagnose, může býti 
tato velmi těžká, neb nemožná, zvláště když béřeme na to ohled, že i u Gliomu 
Rozpravy: Ročn. II. Tř. II. Čís. 40. ^ 
XL. 
