10 
shodnou s polohou švů u creusií. I domnívá se, že ony rýhy jsou zbytky švů 
slitých za vzrůstu a ponenáhlého sesílení stěn hořejšího kuželu a že, jak se 
podobá, bude lze snadno je poznati na mladistvých individuích. Nemaje tyto po¬ 
nechal Ch. Darwin rozřešení této pro systematiku důležité otázky a s ní úzce 
souvislého podřízení a stáhnutí anebo úplného oddálení creusií od pyrgom 
příznivějším okolnostem. 
Po Ch. Darwinovi nepodjal se nikdo ze zoologů úkolu, aby stanovil meze 
pyrgom a creusií a vyšetřil, zdali mladá stadia druhů onoho rodu mají hořejší 
kužel opravdu čtyřdílný, jak Ch. Danvin se domníval, anebo celistvý, jak se 
to na vyspělých individuích pozoruje. 
Ve své předložené práci zaujal jsem stanovisko Darwinovo , poněvadž 
jsem pevně přesvědčen, že tak choulostivé otázky, jako je zmíněná, řešiti 
přísluší jedině zoologovi na bohatém materiálu, nikoliv palaeontologovi, jehož 
materiál, byť byl i sebe Zachovalejším, pohřešuje přec jen mnoho závažných 
momentů. 
Mám za nutné, promluviti i o některých všeobecných vlastnostech a vzta¬ 
zích miocaenních creusií jednak ku žijícím, jednak ku pyrgomám a podrobiti 
některé jich znaky, jimiž pyrgomy od creusií se dělí, zevrubnějšímu prozkou¬ 
mání. Opakuji však s důrazem, což již dříve bylo řečeno, že podaří se toliko tehdy 
podřaditi creusie pyrgomám, až bude na živých pyrgomách dokázáno, že je¬ 
jich mladá individua mají hořejší kužel čtyřdílný. Činím tak proto, abych vy¬ 
hnul se výčitce, že maje v creusiích bez radií direktní přechodní tvary ku 
pyrgomám, lpím na názoru Ch. Darwinově. 
Jest sice pravda, že druhy jako C. Sturi a C. miocaenica s radiemi na 
švy redukovanými nápadně jsou podobny pyrgomám, tolikéž popříti nelze, že 
druhy tyto, jsou-li jejich schránky vápnitou hmotou vyplněny, anebo duty 
a tlustostěnné, od pyrgom jsou k nerozeznání. A tuším, že sotva kdo by byl 
oprávněn pochybovati o správnosti počinu, směřujícího ku zařádění těchto 
creusií na základě jejich schránek vápnem vyplněných, tudíž ku prozkumu 
nevalně se hodících ku pyrgomám, kdyby nebyly známy jich neporušené 
schránky. 
Vnější charakter hořejšího kuželu zmíněných dvou druhů C. Sturi a C. 
miocaenica je podmíněn okolností, že pohřešují radií. Na jeho povrchu ne- 
viděti kromě skulptury žádných známek po radiích a jenom tenkrát, je-li 
schránka úplně neporušena, vystupují švy jasně. 
Jinak tomu u ostatních miocaenních druhů. Rádie těchto vtiskují hořej¬ 
šímu kuželu zvláštní ráz od pyrgom nápadně rozdílný. Nejnápadnější jeví se to 
u druhů: Creusia Darwiniana a C. costata , které svými širokými radiemi živě 
připomínají druh Creusia spinulosa. Co do velikosti svých radií tvoří C. Fuchsi 
a C. miocaenica přechod od C. Sturi a C. miocaenica ku C. Darwiniaca a C. 
costata. 
Věnoval jsem radiím značnou pozornosť, za tím účelem, abych vypozoroval, 
zdali jejich velikost v obvodu druhovém se mění, anebo jeví-li se konstantní. 
1 . 
