16 
s konvexními stranami a s otupenými úhly. Povrch zdobí slabá, klenutá, radi¬ 
ál ná žebra, ohraničená mělkými, úzkými brázdami. Přes žebra a brázdy běží 
roznoběžně s okrajem základny a ústí jemné přírůsty, toliko zvětšujícím 
sklem viditelné. 
Rádie parietálného kuželu jsou redukována na švy. Boky cariny, rostra 
a obou lateralií ohraničuje řada na parietálnou plochu kolmých, prisma- 
tických zoubků, střídajících se s podélnými dolinkami zvící těchto. Vnitřní 
rádie připadají toliko štítu cariny a lateralií, tyto mají po jednom radii na 
straně rostrální. Povrch těchto tříbokých plošek, jakož i odpovídajících jim, 
rovněž tříbokých ploch rostra a cariny pokrývají poloobloukovité vrásky, měl¬ 
kými brázdami ohraničené. 
Vnitřní štít poměrně tlustý, asi třikráte tlustší než stěna paries a kuželu 
basálního. Jeho vnitřní stěnu zdobí přírůsty pravidelné, oblé, hlubokými rý¬ 
hami oddělené a ostře ohraničené. Vnější plocha štítu je hladká, její přírůsty 
slité, jest tudíž bez okras; k ní přirůstají spodní hrany mezištítných příček, 
jichž stěny nesou šikmé rýhy rovnoběžné s jich dolením okrajem. 
Otvor ústní vejčitý, excentrický, ku okraji carinálnímu pošinutý. 
Spodní kužel prodloužený, štíhlý, buď rovný, buď uprostřed slabě pro¬ 
hnutý, zřídka mírně zaškrcený; vybíhá buď v tenký hrot, buď ve špičku dole za¬ 
okrouhlenou. Je-li neporušen, je tenkostěnný, mnohdy průsvitný. Podél jeho vnitřní 
stěny táhnou se mělké brázdy, poměrně široké, kolmými stěnami ohraničené, 
které z hrotu paprskovitě vycházejí, nahoru se rozšiřují a u příček mezištítných 
končí. Počet těchto brázd odpovídá množství oněch příček. Vnější stěna spodního 
kuželu pokryta je úzkými žebry, s oněmi hořejšího kuželu korespondujícími, 
oddělenými mělkými brázdami. Zebra nekorespondují s brázdami vnitřní stěny. 
Štítky příklopu nalezeny pouze ve schránkách neporušeného trsu druhu 
Solenastraea tenera Rss. Ve schránkách přeměněných, stlustlých, anebo 
uvnitř hmotou vápnitou vyplněných zjištěny nebyly, i jest více než pravdě- 
podobno, že vzaly za své za processu krystallisačního a za vyplnění schránky 
vápnem. 
Scuta a terga Zachovalých schránek sudických vyznamenávají se vzácnou 
jemností stěn a skulptury. 
Scutum podobá se nestejnostrannému trojúhelníku, jest poměrně tlusto- 
stěnné, silně convexní a na vnější straně okrášleno přírůsty s basálním okrajem 
rovnoběžnými, stěsnanými, ostře ohraničenými. Vnitřní plochu dělí hrana 
adduktorní, jež sahá od špičky scuta až ku okraji basální, ve dvě nestejně . 
velké poloviny. Hrana tato je nízká, přiostřená a uprostřed scuta stlustlá. Po¬ 
dél samého tergálního okraje, tento přesahujíc, táhne se nízká artikulární 
hrana asi až ku spodní druhé třetině totální výšky scuta. Kde končí, začíná 
mělká artikulární brázda, do níž zapadá artikulární hrana terga. Vtisky svalové 
jsou velmi znatelný. Vtisk svalu musculus depressor leží v horní polovině 
scuta, je poměrně hluboký a tvaru vejčitého. Vtisk svalu musctdus adductor 
přiléhá až ku střední hraně, jest taktéž elliptický, nikoliv silně prohloubený. 
Tergum představuje slabounký štítek, jenž vypadá u porovnání se scutem 
maličký, a je na straně scutálního okraje, zejmena ve své horní části silně 
1 . 
