6 
indichsíranu sodnatého: jest tudíž barva povrchu hnědě modrá. Učiníme-li 
průřez ledvinou touto — které bylo ponecháno pouzdro hubené, totiž bez 
lalůčků tukových — vidíme vrstvu hnědomodrou povrchovou, modré zbarvení 
způsobené indichsíranem sodnatým sahá do nitra dále nežli hnědé zbarvení 
chromogeny okysličenými. Tato vrstva povrchu blízká jest asi 07 mm. tlustá 
a přechází s hranicemi nepravidelnými a neurčitě vyznačenými ve vrstvu hlubší 
asi 1*5 mm. širokou, v níž pouhým okem nenajdeme ani stopy po modrém 
zbarvení. Pod touto vrstvou bez indichsíranu modrého nalezneme dvě, někdy 
i tři úzké zóny (široké 02 mm.), ve kterých vidíme pouhým okem hojnější 
uložení modrého indichsíranu sodnatého, leč ne tak hojné jako ve vrstvě po¬ 
vrchové. Chromogeny jeví se pod vrstvou povrchovou v celém rozsahu nitra 
ledvinového redukovanými. 
Přikročme nyní k popisu toho, co na ledvivách takových vidíme při ohle¬ 
dávání mikroskopickém! 
Na praeparátech ledvin obyčejných, indichsíran neobsahujících, vidíme, 
jak bylo již vytčeno od professora Spiny, tkáň přirozený povrch ledviny 
tvořící značně změněnou: přímo ve vrstvě povrchové jeví se tkáň ledviny tak 
scvrklou, že nelze tu rozpoznati zřetelně jednotlivých elementů histologických. 
Tkáň tu jest hnědě zbarvena a přechází směrem k nitru ústroje znenáhla 
z barvy hnědé nuancemi bledšími až ku barvě bledě žluté, jež jest charakte¬ 
ristická pro nitro redukované orgánu tohoto. Zároveň s jasněním se barvy 
nastává vystupování elementů ledvinových: kanálky jednotlivé dají se od sebe 
dobře ohraničiti, klubíčka stávají se patrnými; často nalézáme, že jedna polo¬ 
vice glomerulu leží v oné scvrklé vrstvě povrchní, druhá k nitru obrácená 
znenáhla vystupuje a dá se zřetelně odděliti od tkáně sousední. Znenáhla vy¬ 
stupují úplně zřejmě i elementy histologické, buňky vystýlající kanálky točité, 
jádra jejich zřejmě vystupují a stává se zřetelným i zrnění protoplasmatu. Na 
glomerulech blíže k nitru ledviny položených můžeme již urči ti průběh jednot¬ 
livých kliček i jádra stěn jejich i endothelie pouzdra Mullerova. 
Ve vrstvě nej povrchnější nalézáme na kolmých řežích mikroskopických 
mnohdy válcovité tvary beze struktury barvy světle hnědé. Válcovité tyto 
tvary odpovídají, myslím, aspoň v některých případech cévám naplněným 
krví. Tuto vrstvu povrchovou ledviny lze dle professora Spiny pokládati za 
vrstvu obsahující okysličené chromogeny, jak praveno již dříve. Názor ten dá 
se kontrolovati při ohledání ledvin obsahujících indichsíran sodnatý. V ohledu 
tomto mohu tvrditi, že ohledání toto úplně potvrzuje náhled onen. Ve vrstvě 
povrchové, jež vyznačuje se scvrknutím tkáně ledvinové a chromogeny temně 
hnědě zbarvena jest, nalézáme nej hojnější uložení indichsíranových modrých 
krystalů, jejichž lokalisaci pro nezřetelnost struktury tkáně nelze určiti; než 
i v té vrstvě povrchu blízké, kde tkáň ledvinová stává se poněkud zřetelnější, 
jest uložení indichsíranu sodnatého co sloučeniny modré hojné, a to v epithelu 
kanálků točitých, méně v jejich luniinu a ve vystupujících kličkách Henleových, 
glomeruly jeví se býti úplně prázdnými. Indichsíran sodnatý modrý vidíme 
v epitheliích kanálků točitých do jisté hloubky i ve tkáni, jež nemá již chromo- 
genův okysličených, hnědých. Pod vrstvou touto přichází však vrstva velice 
2 . 
