9 
světliti tím, že alkohol, jak professor Spina dovodí, zadržuje redukci dějící se 
v orgánu umírajícím, ba působí i opak redukce, oxydaci jak chromogenů tak 
též indichsíranu. Leč uvésti dlužno, že indichsíran sodnatý modrý zasahuje do 
vrstev hlubších než okysličené chromogeny. Můžeme proto snad souditi, že 
jest jakýsi rozdíl, avšak ne ve kvalitativní, nýbrž ve kvantitativní schopnosti 
redukce a oxydaci mezi chromogeny a indichsíranem sodnatým. Vrátím se 
později ještě k této otázce. 
B. Chování se indichsíranu sodnatého po působení suchého vzduchu 
na povrch ledviny. 
Ve druhé řadě pokusů ledviny týchž zvířat, kterým poměrně stejné množství 
indichsíranu sodnatého vstřiknuto bylo, vystaveny po pět až deset minut hned 
po vynětí ze zabitého zvířete působení suchého vzduchu. 
Ledvina králičí s pouzdrem vystavena byvši tomuto působení vzduchu 
uschne a stane se velice tmavou. Dáme-li druhou ledvinu téhož králíka přímo 
po eventraci do líhu, vidíme, že povrch ledviny této jest bledší než povrch 
ledviny, na kterou nejdříve po 5—10 minut působil vzduch a jež potom do 
jihu uložena byla. Na průřezu ledviny této vidíme, že vrstva povrchová ná¬ 
padně do hloubky sahá. Vnitřek ledviny jest bledě žlutavý jako u ledviny 
přímo do líhu dané. Uložení indichsíranu ve vrstvě povrchní je velmi hojné 
a lokalisace již popsané; ony vnitřní s povrchem souběžné zóny modrého 
indichsíranu sodnatého ničím se neliší od obrazů dříve popsaných. 
Struktura mikroskopická vrstvy chromogenové je stejná jako u ledviny 
přímo do líhu dané, pouze něco silnější. Barvení mikroskopických řezů haemato- 
xylinem a karmínem ukazuje, totožnost’ struktury té ještě zřejměji. 
Ledvinu psa, jejž jsme za půl hodiny po injekci indichsíranu sodnatého 
zabili, rozdělíme na dvě části, z nichžto jednu přímo do líhu uložíme, druhou 
působení vzduchu exponujeme. Záhy po eventraci pozorujeme, že obě polovice 
ledviny stávají se na svém povrchu temnějšími, hnědými. Hnědnutí to děje se 
na polovici vzduchu exponované rychleji a dosahuje stupně většího. Dáme-li 
ledvinu na vzduchu exponován u po pěti až desíti minutách do alkoholu, po¬ 
zorujeme, že hnědnutí dále pokračuje. Když se měna barvy povrchu tak 
dalece ustálí (za dvě hodiny), vidíme, že povrch ledviny, jež pět až deset minut 
působení vzduchu vystavena byla, jeví se býti intensivněji hnědým než po¬ 
vrch ledviny přímo v alkoholu uložené. Zkoumáme-li po stvrdnutí pouhým 
okem čerstvý průřez ledviny, vidíme, že vrstva chromogenová jest na ledvině 
působení vzduchu vysazené zře mě mohutnější, asi 12 mm. Vrstva tato jest 
okysličenými chromogeny tak intensivně zbarvena, že nelze prostým okem roz- 
poznati, je-li tu vůbec indichsíran sodnatý modrý. 
Zóna tato stává se světlejší směrem ku nitru ledvinovému, v němž již 
prostým okem nalézáme zóny indichsíranu sodnatého modrého s povrchem 
souběžné. 
2 . 
