13 
krystalků modrých uložen jest v epitheliích a luminu kanálků točitých ve vrstvě 
povrchové dosti hojně; méně ve zónách středových. Rozdíl od množství jeho 
v týchž místech ledvin s pouzdrem do líhu uložených není žádný. Na prae- 
parátech barvených kamencovým haematoxylinem nebo boraxovým karmínem 
rovněž nepozorujeme patrného vlivu snětí pouzdra na skladbu vrstvy chromo- 
genové. 
Daleko nápadnější jest, jak se jeví povrch ledviny psí, jíž jsme sňali hned 
po eventraci pouzdro a ledvinu v líhu tvrditi nechali. Šetrné snětí pouzdra ve 
případě tomto jest nemožné, ježto pouzdro s ledvinou samou je spojeno va¬ 
zivovými výběžky. Když ledvinu v líhu uložíme, nepozorujeme hnědnutí po¬ 
vrchu jako při ledvinách psích s pouzdrem. 
Pozorujeme-li orgán v líhu utvrzený, vidíme již makroskopicky, že povrch 
postrádá barvy tmavohnědé, že jest jen slabě žlutohnědě zbarven, než i při 
tom jeví se sem tam buď větší, buď menší místa barvy ještě světlejší. Na prů¬ 
řezu vidíme, že tkáň bledá nitra ledvinového téměř k samému povrchu do¬ 
sahuje, povrchová vrstva jen úzká jest a něco málo hnědší nežli vnitřek 
orgánu; po oné hnědé intensivně, široké vrstvě povrchové ledvin s pouzdrem 
do líhu uložených ani památky. 
Byl-li zvířeti vstřiknut indichsíran .sodnatý, pak jeví se povrch ledviny 
bez pouzdra i po působení líhu mnohem slaběji do modra zbarven ne z u ledviny 
s pouzdrem; toto slabé modré zbarvení nesahá do větší hloubky; ve vrstvách 
hlubších nalézáme opět modravé pruhy s povrchem souběžné, dělené od sebe 
tkání, v níž pouhým okem indichsíranu neznamenáme. 
Pod mikroskopem vidíme jen nepatrnou povrchní vrstvu chromogenů, 
scvrknutí tkáně zde jest tak nepatrné, že téměř až k samému povrchu můžeme 
určovati hranice jednotlivých kanálků, jádra buněk, ano i čárkování epithelií. 
Indichsíranu sodnatého množství ve tvaru modrých krystalků ve vrstvě po¬ 
vrchní jest nepatrné: jen na místech, kde jest poněkud mohutnější vrstva 
chromogenová, nalézáme skupinky čtyř až pěti krystalků v jednom kanálku 
umístěných v epithelu; jinde jen jednotlivé krystalky, na jiných místech schá¬ 
zejí krystalky barviva úplně i v této zóně povrchové. Tato zóna, kde lze 
nalézti indichsíran sodnatý modrý, přechází záhy ve tkáň úplně krystalky 
barvivové postrádající. V nitru ledvinovém jeví se indichsíran jen v oněch 
pruzích souběžných s povrchem, leč ve množství jen nepatrném. 
Při barvení mikroskopických řezů haematoxylinem aneb karmínem stává 
se nepatrnost neb nedostatek vrstvy chromogenové na místech, kde pouzdro 
sejmuto bylo (obr. I. b.), ještě nápadnější. 
Pokusy konané s morčaty a bílými krysami, jimž po 12 hodin pokrm 
a nápoj odňat byl k vůli tomu, aby se větší množství indichsíranu sodnatého 
v ledvině objevilo — roztok indichsíranu při pokusech těchto vstříkán pod 
kůži — ukázaly, že vrstva okysličených chromogenů se zřejmě nemění při 
odstranění šetrném pouzdra hned po eventraci před uložením do alkoholu ■ 
rovněž ukázalo se, že pouzdro nemělo patrného vlivu na množství modrého 
indichsíranu sodnatého ve vrstvě povrchové, tím méně ve zónách středových. 
Nález ten vyplývá z okolnosti té, že pouzdro jen slabě ku ledvině lne a šetrně 
2 . 
