17 
Pokusy uvedené poukazují tudíž k tomu, že množství indichsíranu sodna- 
tého srovnáno se množstvím jeho v ledvinách neohřívaných, jest větší po 
ohřívání, ale nepřibude ho v poměru tom jako okysličených chromogenů. 
Úplně stejný zjev, velice nápadné zmohutnění vrstvy okysličených chromo¬ 
genů jak co do šířky, tak i co do intensity ztemnění, lze pozorovati na led¬ 
vinách bílých krys a morčat, jež jsme ohřívali po jednu až dvě hodiny na 
45° C. Byl-li těmto zvířatům vstřiknut indichsíran sodnatý, nalézáme roz¬ 
množení modrých zrnek barviva toho ve vrstvě povrchní i ve nitru orgánů 
při srovnání se množstvím v ledvině přímo po eventraci do líhu dané. 
K výsledku opačnému přijdeme, zahříváme-li opouzdřenou neb neopouzdře- 
nou ledvinu zvířete, kterému jsme vstřikli indichsíran sodnatý, ve fysiologickém 
roztoku soli kuchyňské na 30° C. po deset minut. Hned po vložení ledviny 
do tohoto teplého media pozorujeme zblednutí, tedy zmizení vrstvy oxydované. 
Rovněž modrý nádech, který jsme při eventraci viděli, úplně zmizí. Po desíti 
minutách vidíme, že povrch ledviny je barvy bledě žlutavé; na průřezu vidíme 
pouhým okem, že vrstva povrchová stejnou barvu má jako nitro ledviny a že 
ničím vůbec od nitra tohoto se neliší. Ohledáváme-li takový bledý povrch 
ledviny v líhu tvrzené mikroskopicky, vidíme, že tkáň ta chová se jako nitro, 
jevíc úplně zřejmou skladbu, tak že lze říci, že i zde rozdílu mezi povrchem 
a nitrem není, že redukovaná tkáň dosahuje přímo až na povrch. Pátráme-li 
po indichsíranu v těchto místech vrstvy povrchové, nenalezneme ani krystalit 
modrého ani diffusního zbarvení modrého, teprve v centru ústroje nalézáme 
barvivo toto ve skrovném množství ve zónách, s povrchem souběžných. 
Barvíme-li karmínem aneb haematoxylinem, nalezneme přímo na povrchu 
počínající tkáň slabě se barvící, struktury zřejmě vyznačené, tudíž tkáň jakosti 
nitra redukovaného, jež jest po celé ledvině úplně patrně vyznačená. 
Ponecháme-li jednotlivé řezy z ledvin v líhu tvrzených působení vzduchu, 
pozorujeme scvrknutí řezu, zmizení struktury a barva bledě žlutavá přejde ve 
hnědě žlutavou. Indichsíran pak objevuje se místy ve formě modravého neb 
i zelenavého zbarvení diffusního. Nutno vytknouti, že místa povrchu blízká, 
tudíž nejsilněji redukovaná, nikdy neobjevují indichsíran. 
Z uvedeného patrno, že indichsíran i v teple vlhkém jeví analogické cho¬ 
vání s chromogeny. 
F. Chování se indichsíranu ve tkáni ledvinové pod pouzdrem tukovým. 
Jelikož z pokusů professora Spiny dále známo, že povrch ledviny, uložené 
i s capsula renalis obsahující tukové lalůčky do líhu, pod tukovými laloky 
zbledne, obrátil jsem svoji pozornosť i k tomuto zjevu. 
Obrazy, jež obdržíme, když ledvinu zvířete; kterému byl vstřiknut indich¬ 
síran sodnatý, uložíme do líhu, jsou velice poučné, byly-li při pouzdru led¬ 
vinovém ponechány i lalůčky tuku. 
Pozorujeme-li ledvinu králičí takovouto po působení líhu, vidíme povrch 
hnědý, pod lalůčkem tukovým vidíme však na povrchu skvrnu bledou. Uči- 
níme-li průřez ledvinou na místě tomto směrem radiálním, vidíme, že vrstva 
Rozpravy Ročn. II. Třída II. Č. c 2. 2 
2 . 
