14 
Na fotografii V. (v příloze) představuje hoření figura myogram; každému 
zkrácení odpovídá v dolení figuře kolmá čára, nanesená kathetometrem, od¬ 
povídající balistické odchylce, tedy poměrné intensitě části proudu, jež zkrácení 
způsobila. Dolení figura co celek představuje pak celý průběh intensity elek¬ 
trické vlny indukované pohybem magnetu skrze cívku. 
Z porovnání obou obrazců vychází na jevo, že podráždění nervu počíná 
již při velmi malé intensitě proudu, a že dochází velmi rychle vrchole, při 
malé intensitě proudu (pokus 10.). Na tomto vrchole zůstává podráždění stále 
a bezvýminečně, přes to, že intensita příslušných proudů roste několikanásobně. 
Pouze při nejvyšším vrchole intensity (pokus 50. a 90.) jeví se nepatrné zvětšení 
zkrácení svalu, sedící jako klobouk na pláni celé myografické figury. 
Tam, kde směr indukované vlny se obrací (pokus 70.), nastává pro náhlé 
klesnutí intensity proudu náhlé zmenšení zkrácení svalu, jakási strouha v pláni 
myografické figury. Jest tu však jakýs nesouhlas mezi galvanometrickou a 
myografickou figurou. Obrat směru proudu dle galvanometru nastává při po¬ 
kusu 70.; zmenšení zkrácení svalu však nastává později, teprv při pokuse 75. 
Příčina této neshody jest bezpochyby ta, že cívky galvanometru, mající 20.000 
závitků tenkého drátu, deformujou autoindukcí elektrický proud, čehož nerv 
nečiní. Proto zdá se mi průběh indukované elektrické vlny, jak jej podává 
fysiologický rheoskop myogramem, správnější než průběh udaný galvano- 
metrem. 
Z pokusu toho, rovněž zcela bezvýminečného, vychází, že při stejném 
časovém průběhu proudu nastává podráždění při jisté nutné minimálné intensitě; 
že však velikost podráždění jest zcela nezávislá na absolutné hodnotě intensity 
proudu, leda u velmi úzkých mezích (od pokusu 1. do 10.). Je-li intensita 
proudu poměrná množství elektřiny v pohybu, možno říci, že velikost po¬ 
dráždění nervu jest nezávislá na množství elektřiny, mimo velmi nízké mini¬ 
málné meze. 
Přestávám prozatím na vypsání methody a doložení prvních pokusů 
methodou tou vykonaných, ponechávaje si podati později podrobnější zprávu 
o dalších pokusech. 
Domnívám se, a v tom souhlasili se mnou fysiologové na sjezdu v Lutychu 
shromáždění, 15 že methodou tou bude možno svrchu stanovený problém 
s mnohých stránek osvětliti, ježto poskytuje možnost měniti činitele elektrického 
proudu navzájem nezávisle, výhoda to žádaná dosud na kondensátorech, ob- 
mezená však u kondensátora tím, že výboj není tu jednoduchý, jednosměrný 
proud, nýbrž proměnlivý pohyb oscillační. 
15 Srovnej Revue générale des Sciences, 1892, 15. Novembre, p. 756. 
III. 
