7 
Rozměry popsaných kalichů: 
výška průměr okraje kališného. 
1. exemplář steinabrunnenský 6 mm .... 4 mm 
2. » » 115 mm .... 5 mm 
1. » móllersdorfský 11 mm .... 6 mm 
2. » » 13 mm . . . . 12'2 mm 
Caryophyllia miocaenica přináleží skupině Caryophyllia inops Rss., C. ema- 
ciata Rss. a C. attenuata Rss. Největší příbuznost’ jeví s druhem C. emaciata , 
liší se však od něho jednak tvarem svého kalichu, počtem příček a tím, že 
jeho vnitřní příčky v systémech s pěti různými řády septálními stojí toliko 
před tertiárními, nikoliv před sekundárními příčkami. Od druhu C. attenuata 
různí se jednak menšími rozměry kalichu, jednak počtem příček a tvarem osy 
i příček vnitřních. Konečně i od druhu C. inops rozeznati ji lze velmi snadno, 
neboť rozdíly spočívají ve znacích hlavních, totiž v rozdílném vytvoření příček 
vnitřních, jež jsou u druhu C. inops velmi sesíleny, jednak ve tvaru osy, která 
je složena ze ztlustlých a zrostlých lamell. 
Zachovalosť jak exemplářů mollerdorfských, tak i steinabrunnenských jest 
vzorná. Mají nejenom krásně Zachovalý, neporušený povrch vnější stěny kališné, 
ale i jejich septální apparát honosí se původním vzezřením. Toliko jeden z ka¬ 
lichů mollersdorfských je na spodině trošinku poškozen, šťastnou náhodou však 
ne do té míry, abychom nevypozorovali, že přirůstal malinkou ploškou. 
Naleziště: Móllersdorf (2 exempl.), Steinabrunn (2 exempl.). 
Caryophyllia Soosensis nov. spec. 
Tab. I. vzor 1. a b. 
Kalich 9*5 mm vysoký, kuželovitý, průřezu elliptického, ku spodině rychle 
se zužující. Přirůstal malou ploškou poloměru většího, než co obnáší poloměr 
spodiny kališné. 
Stěna tenká, ku basi ztlustlá. Její povrch zdobí 49 žeber bud plochých, 
bud mírně sklenutých, ohraničených brázdami uzounkými a mělkými. Od 
okraje kališného žebra ku basi rychle se zužují, na jejich povrchu sedí malinká 
zrnéčka, jež jsou toliko poblíž kališného okraje poněkud zvětšena. Spodní čásť 
žeber je úplně holá. Zebra prvních dvou řádů, zejmena primární, jsou silně 
vysedlá, nad okrajem kališným, kde přiléhají ku příčkám zevním, přiostřelá 
a pokryta na hranách hrubšími hrbolky, nepravidelně uspořádanými. 
Dutina kališná je prohloubená, nikoliv hluboká, obrysu elliptického; její polo¬ 
měry mají se k sobě jako 11:9 mm. Uzavírá ve svém středu slabou osu, prů¬ 
mětu oválního, složenou z 12 tenkých lamell, ve směru vertikálním silně zkrou¬ 
cených, které dodávají septálnímu apparátu potřebné pevnosti tím, že jsou těsně 
seřaděny a postranními výběžky spojeny. 
Čtyři cykly úplně vyvinutých zevních příček. V jednom systému pozoruji 
toliko jednu příčku šestého řádu, jež je neúplně vzrostlá a, jak se podobá, zakrslá. 
Dutina kališná je rozdělena primárními příčkami zevními, jež jsou silně vzrostlé, 
VII. 
