10 
scházejí. Na jich místě běží podél žeber vysedlé, velmi krásně vyvinuté čáry 
ostrých obrysů od kraje kališného téměř až po samu plochu přírůstnou. 
Epithek schází. 
Dutina kališná hluboká; okraj kališný kruhovitý, měří 2'5 mm v poloměru. 
Osa slabá, složená z tenkých sloupečků. 
Tři úplné a čtvrtý částečně vyvinutý cyklus příček zevních (28). Jsou roze¬ 
staveny do šesti systémů, z nichž dva obsahují 5, ostatní 3 příčky. Hlavním 
znakem sept tohoto druhu jest to, že jsou úzké a teninké. Primární a se¬ 
kundární septa poněkud širší tertiárních, jsou téměř tak tlusté jako tyto. 
Tím stává se, že se zdá na první pohled, jako by septální apparát byl složen 
ze stejných příček. Stěny příček jsou posety malinkými zrnéčky. 
Ceratotrochus cylindriformis liší se velmi nápadně ode všech z miocaenu 
dosud známých druhů rodu Ceratotrochus netoliko tvarem kalichu, povahou 
povrchu stěny, ale i rázem septálního apparátu. 
Walbersdorfský exemplář jest velmi dobře Zachovalý, toliko osu má poněkud 
poškozenou. 
Naleziště: Walbersdorfský jíl (1 exempl.). 
Ceratotrochus Walbersdorfensis nov. spec. 
Tab. II. obr. 4. 
Kalich štíhlý, 11—14 mm vysoký, kuželovitý, v do’.ní části hákovitě buď 
silněji, buď slaběji zahnutý. Vybíhá v jemnou špičku, která nese zhusta patrné 
stopy malé přírůstné plošky. 
Epithek obaluje slabou vrstvou kališný povrch, tvoře slabé kruhy, rovno¬ 
běžné s kališným okrajem. 
Stěna poměrně silná, sesiluje se rychle ku spodině kališné. Zebra stejně 
široká, plochá, ohraničena čarami vyhloubenými a úzkými; jsou poseta 
zrnéčky malinkými, nepravidelně rozsetými, toliko pod zvětšujícím sklem vidi¬ 
telnými. Na jednom exempláři pozoruji okruh přiostřelých hrbolků, rovno¬ 
běžný s okrajem kališným. Je-li epithek silně vyvinutý, jsou žebra sotva zna¬ 
telná, tvoří-li však slabounký obal, vynikají silně. 
Dutina kališná mělká, obrysu kruhovitého, v poloměru 5'5 mm široká. 
Uzavírá poměrně silnou osu, složenou ze sloupků tenkých, těsně k sobě při¬ 
lehlých, postranními výběžky (trabekuly) pevně srostlých, jejichž hořejší za¬ 
kulacené konce leží ve společné horizontálné ploše. 
Tři cykly příček zevních; septa čtvrtého cyklu vyskytují se velmi zřídká; 
pozoruji je toliko v jednom kalichu, a sice v jednom systému, jako příčky 
řádu čtvrtého. Uzavírá tudíž septální apparát 24 — 26 lamell. Příčky prvních dvou 
řádů jsou stejně tlusté a vysoké, avšak různě široké — jsouť primární širší 
sekundárních. Septa třetího řádu jsou úzká, slabá a vytrácejí se rychle do du¬ 
tiny mezipříčné. Společným znakem vnějších příček je jich značná tloušťka 
poblíž a u samé kališné stěny naproti nepatrné šířce. Hořejší jejich obloukovitý 
okraj převyšuje mírně kališnou stěnu, vnitřní okraj zapadá kolmo do dutiny 
kališní. Stěny příček ozrněny malými zrnéčky, jež jsou přišpičatělá a ne¬ 
pravidelně roztroušená. 
VII. 
