14 
Dutina kališná velice mírně prohloubená, obrysu kulatého, uzavírá ve svém 
středu osu slabou, složenou z tenkých sloupečků, spjatých malými, tenkými, 
postranními výběžky. 
Tři úplně a čtvrtý toliko částečně vyvinutý cyklus příček vnějších (36). 
Septa rozestavena do šesti stejně velkých systémů, uzavřených primárními pří¬ 
čkami, a sice obsahuje každý systém mimo příčky prvního řádu pět sept. Příčky 
prvních dvou řádů jsou poněkud silnější ostatních a táhnou se až k ose; 
tertiární a quaternární jsou slabé, úzké; zejmena tenké jsou nejmladší, quater- 
nární, které obloukovitým koncem k tertiárním přiléhajíce, s těmito částečně 
srůstají. I na sekundárních příčkách lze vypozorovati, že jejich vnitřní konec 
zahýbá ku septu primárnímu, a že s ním částečně souvisí, leč ne tak těsně 
jako dříve vzpomenutá mladší septa. Okraj kališný převyšují příčky vysoko 
a stejnoměrně a nesou na stěnách řady malých, špičatých zrnéček. 
Discotrochus Ottnangensis jest předešlému druhu velmi příbuzný, liší se 
však od něho jednak sklenutou dolní plochou basální, žebry úzkými, vysed¬ 
lými, radiálními, širokými brázdami oddělenými a poněkud i tvarem příček. 
Třeba tu podotknouti, že žebra typického zástupce předešlého druhu jsou — 
což bylo na více než 250 exemplářích pozorováno — široká, plochá, uzounkými 
brázdami, vlastně rýhami ohraničená, avšak nikdy nejsou ostrohranná a širokými 
brázdami oddělená. 
Naleziště: Ottnangský jíl (1 exempl.). 
Flabellum Lesson. 
Flabellum Roissyanum M. Edw. et H. 
1848. Flabellnm Roissyanum M. Edwards et Ilaime. Ann. des sc. nat. 3. sér. 
tom. IX, pag. 26^, Tab. VIII, fig. 1. — Hist. nat des. corall. II, pag. 87. 
1872. Flabelhim Roissyanum Reuss. A. E. Die foss. Korali, des oest.-ungar. 
Miocaens, pag. 227, Taf. IV, Fig. 9-12; Taf. V, Fig. 1, 2. 
Flabelhim Roissyammi sluší považovati po mnohé stránce za typický druh 
jílu facies badenské. Poukazuje! k tomu jednak okolnost, že přichází obyčejně 
v těchto jílech hojněji než v ostatních — zejmena v sedimentech facies litav- 
ského vápence, jednak, že kalichy druhu tohoto v oněch usazeninách vyznačují 
se většími rozměry než v těchto. Z walbersdorfského jílu známé mně kalichy 
tohoto druhu náležejí mladým individuím, jež vyz namenávají se poněkud silněji 
sklenutými postranními stěnami, než typické exempláře badenského jílu. 
V sooském jílu byl dosud sebrán toliko poškozený kalich tohoto druhu. 
Naleziště: A. F. Reuss uvádí tento druh z jílů badenských, móllersdorf- 
ských, vóslavských, grinzingských, porzteichských a ze slínů steinabrunnen- 
ských. K těmto třeba připočísti ještě následující lokality: Walbersdorf, Soos; 
Borač, Lomnici, Jaroměřice a Drnovice na Moravě. 
VII. 
