15 
Flabellum Lapugyense nov. spec. 
Tab. II. obr. 3. a — c. 
Kalich poměrně štíhlý, klínovitý, smačklý, až 37 mm vysoký. Jeho vnější 
stěny jsou mírně, pravidelně sklenuty a protínají se pod ostrým úhlem podél hran 
ostrých, okrášlených výrůstky podobnými buď smačklému trnu anebo vysoké, 
přiostřelé, avšak krátké hraně. Podél těchto stěn táhnou se uprostřed dvě ve¬ 
liká, silná žebra, jež korrespondují s primárními příčkami zevními. Zebra tato 
vycházejí tolikéž ze spodiny, zdvíhají se dole mírně, avšak, čím více se blíží ho¬ 
řejší polovině kalichu, tím se zvyšují do té míry, až v hořejší polovině polyparia 
nabývají podoby vysokých, poměrně úzkých, zaokrouhlených hran, ozdobených 
tupým hrotem. Od tohoto místa ku okraji kališnému žebra tato rychle se vy¬ 
trácejí, tak že jejich výška poblíž kališného okraje není druhdy větší než výška 
žeber sekundárních. Tato dělí prostor žeber primárních buď ve stejně velké 
anebo v nestejné poloviny. Mimo tato žebra pokryt je povrch stěny ještě 
žebry nízkými, úzkými, stejně velkými, jež, jako vzpomenuté, vybíhají vějířo- 
vitě od spodiny kališné. Na dvou lapugyských exemplářích, z nichž jeden je velmi 
pěkně Zachovalý a deponován je ve sbírkách dvorního musea vídeňského, po¬ 
zoruji základnu kališnou protaženou v kratičkou stopku, na jejímž konci sedí 
malinká ploška přírůstná. Epithek potahuje povrch kališný slabounkou vrstvou, 
složenou do vrásků rovnoběžných s okrajem kališným a přerušených bud 
primárními, buď sekundárními, buď tertiárními a quaternárními žebry. 
Dutina kališná mírně prohloubená, podélně elliptická. 
Dorostlá individua vykazují pět úplných cyklů zevních příček. Septa prvních 
dvou řádů jsou stejných rozměrů, tertiární lamelly jsou poněkud slabší. Tenčí 
nežli tyto jeví se příčky quaternární. Tenké a úzké jsou pak konečně příčky 
nej mladší, jež středu kališného nedosahují, nýbrž asi v polovici šířky mezi- 
kališné příkře spadají do prostoru viscerálního. Příčky prvních čtyř řádů do¬ 
sahují svými vnitřními konci střed kališný, kde postranními výběžky pevně 
spojeny jsouce, nahrazují kalichu osu. Po stranách sept táhnou se řady ma¬ 
linkých přiostřelých zrnéček, rovnoběžně s hořejším okrajem příčkovým. 
Druh Flabellum Lapugyense je příbuzný druhu FL Roissyanum, pokud se 
povšechných vlastností kalichu týče, liší se od něho znaky, na jejichž základě 
ho není nesnadno rozpoznati od tohoto druhu. Největší různosti skytá v tom 
ohledu povaha žeber a ráz septálního apparátu. 
Naleziště: Lapugyský jíl (2 exempl.). 
Flabellum austriacum nov. spec. 
1872. Flabellum Siciliense Reuss. Die foss. Korali, des oest.-ungar. Mioca_ns, 
pag. 230, Taf. V, Fig. 4, 5. 
Toliko nedostatečný srovnávací materiál přiměl A. E. Reusse , že zařadil po 
většině pěkně Zachovalé polyparie tohoto druhu, v móllersdorfském jílu dosti 
hojné, do obvodu druhu F. Siciliense. Maje příležitost přirovnati originál) 
VII. 
