9 
či . rýhování, jest nutno, aby nastoupil »nový element dělící, to jest nový 
periplast, jenž současně tedy s pronucleem mužským do vajíčka vniká.« 
Názor tento srovnává se s pojmutím Balfourovým a vysvětluje toto ze 
stanoviska anatomického. Udání uvedená (nechci dále na obsáhlou literaturu 
doby novější, k tomuto bodu se vztahující, blíže zacházeti) všechna shodují se 
v tom, že buňka vaječná není schopna samostatného dělení, na nejvýše může 
se z ní oddMiti tolik, co zmůže ono, aktivním prvně se jevící plasma, v buňce 
vaječné obsažené Srovnám-li nálezy své o buňkách vaječných v ovariích, tedy 
neoplozených, tu nemohu udati, že ony by se srovnávaly úplně s uvedenými 
názory různých autorů. Po vypuzení směrných tělisek nelze, aby buňka vaječná 
se dělila, možným by to bylo podle udání nahoře uvedených jen ještě v té 
době, než vypuzena byla směrná těliska. 
V obr. 3. viděti určitě dvě buňky polově či směrná těliska, neb alespoň 
útvary jim odpovídající, a přece rozdělena jest buňka ve dva segmenty Ne¬ 
jsou to jen fragmenty, jak se tu a tam, jak výše uvedeno, někteří autoři o tom 
zmiňují, nýbrž skutečné buňky s úplně dobře vyvinutým jádrem. Podobného 
něco viděti na obr. 4. Zde v řezu zobrazeném viděti dvě menší těliska a pak 
jeden velký segment s určitým jádrem, majícím taktéž vzezření úplně normální, 
a pak segment menší, jehož jádro jest v obraze poněkud méně zřetelné, 
poněvadž neleží obě jádra těchto segmentů úplně v jedné rovině a nelze je 
tedy zároveň fotografovati. Na sousedním řezu viděti pak ještě segment takový, 
jak jest onen menší a jehož čásť jen zasažena v obr. 4. Uvedl jsem zde pří¬ 
klad rozdělení úplně pravidelného, jak jest viděti v obr. 3. Neúplnost seg¬ 
mentu jednoho podmíněna řezem a lze čásť onu na řezu sousedním nalézti. 
Dále zde uveden příklad dělení poněkud nepravidelného, avšak pro ssavce též 
uváděného (Bendou). V obou případech lze viděti útvary, jimž srovnání s tě¬ 
lisky směrnými odepříti nelze. 
Není tedy ani nepravidelnost ta v dělení se buňky vaječné podmíněna 
vždy nepravidelným vzezřením neb vytvořením oněch tělisek, ač často lze i to 
pozorovati, že rozděluje se buňka vaječná na menší neb větší počet segmentů 
přibližně stejných neb úplně nestejných, aniž by lze bylo viděti nějakých 
útvarů, které by bylo lze považovati za těliska směrná. Též v onom případě, 
zobrazeném v obr. 5., nenašel jsem nic, co odpovídalo by těliskům směrným. 
Jedná se zde o nálezy, které nejsou tak vzácnými, lze totiž v ovariích 
mladých ssavců tato dělení vajíček sledovati. Obrazy uvedené vzaty jsou 
z ovaria 4 neděle starého morčete, lze je však u různých zvířat dokázati. I ony ná¬ 
lezy dosti časté v ovariích mladých, též u člověka totiž zdvojení se jádra v buňce 
vaječné snad též sem přísluší, ač skutečného podobného dělení, jak popsáno, 
v ovariích těch nenalézám, mám však za to, že i tam při vhodném materiálu 
bude lze něco podobného nalézti. Ač nálezy tyto jsou vykonány na vajíčkách 
tvorů, kteří nejsou ještě úplně vyspělými, dlužno s nimi z ohledů theoretických 
počítati, neb i u tvorů již v době jich vyspělosti lze tu a tam něco podobného 
nalézti. Již obr. 2., vzatý z ovaria březího morčete, ukazuje, že mohou značné 
segmenty se tvořiti, které ovšem nutno bráti asi za směrná těliska. 
8. 
