11 
zkušeností jen u mladších tvorů. Jest ovšem možno, že podobného něco lze 
i u starších tvorů nalézti, avšak podle mých zkušeností nebudou případy tyto 
asi hojnými. Ona Lowenthalcm popsaná těliska, která za vedlejší jádra bez 
odporu považovati nutno, lze takměř u všech vajíčeck v mladých ovariích do- 
kázati, a sice jak v oněch úplně mlaďoučkých, tak v oněch z velkých, zralosti 
blízkých folikulů. Ano, lze tato těliska či jádra vedlejší dokázati i u oněch 
buněk, jichž obraz podán pod č. 3. Nález tento ukazuje, že buňky tyto ještě 
dále by se dělily. 
V novější době byla jádra vedlejší v četných buňkách popsána (Flemming, 
Solger, Hermann atd.). Bylo též shledáno, že u různých buněk jsou ona velice 
různé velikosti. 
Veledůležitá jsou dále pozorování v době novější provedená u nálevníků, 
u nichž též v jisté době rozmnožování též jádra vedlejší stávají se útvary 
veledůležitými a jejich chování se upomíná úplně na chování se jader vedlejších 
u buněk vyšších tvorů. 
Dvě taková těliska, jak Flemming 17 pro některé buňky vazivové udává, 
jsem nikdy ,u vajíček neviděl a ony jsou asi jen již dělící se tělisko jedno 
v počáteční fasi dělení. 
Další osud vajíček ať pravidelně či nepravidelně se dělících, ať segmenty 
mají jádra nebo jsou bez jader, jest vždy týž, ona zacházejí úplně. Dutina 
folikulu stává se stále menší, buněk, z rozpadlé granulosy původ vzavších, 
jest stále méně, až nelze jich více kolem zacházející buňky vaječné dokázati. 
Pochod ten dělá v celku dojem, jako by svrašťujícím se vazivem byla 
vajíčka úplně umačkána. Leč nelze se zřetele pustiti, že po různých reagenciích 
ukazují se jinak zbarvenými než v dobách dřívějších. Tak ku př. po eosinu 
zbarvují se silně na červeno, ač původně jen slabě se zbarvovala. Toto chování 
by se i tím ovšem dalo vysvětliti, že stávají se jednotlivé segmenty buňky va¬ 
ječné hutnějšími. Neujde však též, že stává se hmota částic vajíčka skoro homo¬ 
genní a na některých místech se zdá, hlavně na okraji, že se i vajíčko či vlastně 
jeho segmenty též až i rozplynují. 
17 Flemming: Attraktionsspháren u. Centralkórper etc. Anat. Anz. 1891. 
8. 
