8 
Dělíme-li tedy práci, wattmetrem měřenou, na čtverec intensity měřené 
dynamometrem, obdržíme skutečný odpor obvodu proudového. Takto vypo¬ 
čtený odpor jest ve sloupci r zaznamenán. Srovnáme-li hodnoty tyto vypo¬ 
čtené s odporem měřeným, seznáme, že dobře se shodují. Shoda tato novým 
jest důkazem, že veškerá práce v cívce konaná v teplo přechází, která dle 
Joulova zákona ve vodiči se vyvinuje, a tedy v přímém poměru se čtvercem 
intensity procházejícího proudu se nachází. 
2. Cívka indukční s jádrem železným. 
Následující pokusy týkají se případů, kdy do cívky uvedené vložen byl 
1. svazek drátů železných pečlivě isolovaných, 2. plný válec železný. 
Délka svazku drátů měřila 39*7 cm, průměr 7'1 cm, váha celého svazku 
drátů = 7290 gr. Délka jádra železného měřila 39*25 cm a průměr 7*8 cm. 
Při pokusech těchto hleděno opět k tomu, aby induktor stroje stále stejno¬ 
měrnou rychlostí se otáčel, a sice konal 1290 obratů za minutu, perioda proudu 
harmonického byla tedy stále stejnou. Mimo to pohyboval se induktor v stále 
stejně intensivném poli magnetickém. Intensita proudu cívkou procházející mě¬ 
něna byla přiměřenou změnou neinduktivního odporu ve vnějším vedení. Aby¬ 
chom co možná jednoduchých výsledků se dodělali, měněna intensita proudu 
v mezích takových, ve kterých intensita magnetická s intensitou proudovou 
v přímém poměru se nachází. Za tou příčinou bylo třeba meze tyto vyšetřiti. 
Měření magnetometrické 
Provedena řada pokusů magnetometrických,*) z nichž určen moment 
magnetický pouhé cívky, cívky se svazkem drátů železných a s plným jádrem 
železným při různé magnetomotorické síle. 
Momenty magnetické měřeny způsobem známým. Cívka, po případě cívka 
se svazkem drátů neb s plným jádrem železným, položena do polohy, ve které 
prodloužený směr cívky kolmě stál na směru magnetky, kteráž magnetickým 
působením cívky z původní polohy se odklonila. 
Magnetický moment vypočte se tu, jak známo, značí-li a úhel, o který 
magnetka vlivem cívky ze své původní polohy se odkloní, ze vzorce 
M= H^iga_ 
kdež r vzdálenost cívky od magnetky a H horizontální složku zemského 
magnetu značí. Horizontální složka tato měřena byla na místě, na kterém 
pokusy provedeny byly, a shledána H= 0*200. 
Proud do cívky veden byl ze stroje dynamoelektrického na proudy stejno¬ 
směrné. Intensita proudu tohoto měřena Thomsonovým ampěremetrem. Vzdá¬ 
lenost cívky od magnetky r = 174 cm. Měření a výpočty vykonány v jednotkách 
kongressem pařížským přijatých. 
’) Pokusy tyto provedl assistent elektrot. ústavu pan Karel Novák. 
XI. 
