14 
kdež ú značí úhel, o který měna pole magnetického, vzhledem na intensitu 
proudu magnetisujícího jest pošinuta, značí tedy dobu, o kterou pole magne¬ 
tické vzhledem na sílu magnetisující jest opožděno. 
Výslední spád elektrický ve svorkách cívky bude tedy 
( 2 ) 
jelikož 
bude 
čili 
dosadíme-li 
r- i T dl* ( d \ 
E=rt x +L t - ir (t——y, 
L Í (* - ^-) = L i Ců z o cos (<o /— s), 
E = ri 0 sin w t-\- L 1 iai 0 cos (co t — Ó) , 
E = (rz 0 L x co i 0 sin á) sin io t -|- L x co i Q cos ó' cos co t ; 
r i 0 -|- L t io i 0 sin d — A cos B 
L t co i 0 cos d = A sin B > 
lze vyjádřiti výslední spád elektrický ve svorkách cívky 
(3) E = A sin (co t -|- B) . 
Rovnice tato značí, že výslední spád elektrický jest harmonicky proměnný, 
jehož amplituda se určí rovnicí 
A 2 = (r z ' 0 ) 2 -|- ( L y co 2 0 ) 2 -j-2r i 0 L x co i Q sin d , 
jehož měna však jest vzhledem na skutečný proud, čili na spád odporem 
vzniklý, o úhel B pošinuta, a jehož hodnota opět se určí z rovnice 
L x co cos d 
r -[- L x co sin d 
Výslední tento spád elektrický lze 
zobraziti stranou (< hc ) v trojúhelníku ( abc ) 
(obr. 4.), jehož strana ab = ri Q skutečnému 
spádu odporovému \ ac = L 1 coi 0 spádu ná¬ 
sledkem vnitřní indukce. Spády tyto nejsou 
v quadratuře, jak jsme shledali při pouhé 
cívce. Kolmice z bodu (c) na prodlouženou 
stranu ( ab ) spuštěná svírá se stranou ( ac ) 
úhel ó, který stanoví opoždění měny pole 
magnetického a intensity proudu magnetisujícího. Strany ( cb ) a (ab) svírají 
úhel B } který opět měří rozdíl měny mezi výsledním spádem a spádem, který 
odporem proudovým vzniká. 
c 
XI. 
