15 
Z obrazce toho jde dále 
b d = ť z 0 -j- L x ca i 0 sin 8 , 
cd = L x co i Q cos 8 . 
Spád odporový zvětší se tedy o L t co i 0 sin 8, kdežto spád následkem in¬ 
dukce se zmenší a sice v poměru ^ ^ . Dělíme-li amplitudu výsledního spádu 
na amplitudu skutečné intensity proudové, obdržíme výslední odpor R. 
(4) ~ = R = V (r 2 -\- (Zj ca ) 2 -(- 2 ca sin ú) ; 
z o 
z rovnice této jde na jevo, že lze výslední 
odpor zobraziti v trojúhelníku, který jest 
podobný trojúhelníku, ve kterém výslední 
spád zobrazen byl (obr. 5.). 
b x c x = R výslednímu odporu. Vý- . 
slední tento odpor skládá se opět, jako 
ve případě cívky pouhé, z odporu sku¬ 
tečného : 
b x d x = t -)- L x co sin 8 , Obr. 5. 
a z odporu zdánlivého: 
e x d x = ca L x cos d ; 
oba tyto odpory jsou v quadratuře. Překonáváním zdánlivého odporu c x d x 
žádná práce se nekoná, energie elektrická se tu utajuje a opět v příhodné 
době uvolňuje. — Překonáváním skutečného odporu b x d x koná se práce. Odpor 
tento skládá se z r, t. j. z elektrického odporu obvodu proudového, tedy z od¬ 
poru ohmového a z odporu Z!cosinů, který mimo obvod proudový v poli 
magnetickém vzniká. Zdánlivý odpor zmenší se v poměru Nachází-li se 
tedy v magnetickém poli cívky železo, koná periodický proud cívkou prochá¬ 
zející práci nejen v obvodu proudovém, ale i mimo obvod tento. Skutečný 
odpor zvětší se tu o odpor mimo obvod proudový a roste rozdílem měny 
stavu magnetického a síly magnetisující, kdežto odpor zdánlivý se zmenší 
a ubývá rostoucím rozdílem měny stavu magnetického a síly magnetisující. 
Dosadíme-li za skutečný odpor o a za zdánlivý /ca, obdržíme 
o v —|— Zj ca sin 8 , 
co l = L x co cos 8 ; 
označíme-li amplitudu výsledního spádu 
A —e o 
lze skutečný proud závity cívky procházející vyjádřiti: 
(5) 
H 
Ve 2 + K ) 2 
sin ca t . 
XI. 
