20 
silou a magnetickým stavem, kterýmžto rozdílem právě práce v poli magne¬ 
tickém se koná. Sloupec 8 obsahuje hodnoty, které dostatečně ubývání této 
hodnoty dokazují. 
V předcházejícím rozboru theoretickém jsme seznali 
h — q — r — L 1 co sin 8 , 
jestliže 8 ubývá s rostoucí intensitou, ubývá také aequival. odpor mimo obvod 
proudový; a sice ubývá odpor tento při rostoucí intensitě z počátku rychleji, 
později volněji. Stoupne-li intensita proudu od 2*647 A na 8*56 A , klesl aequi- 
valentní odpor mimo obvod proudový z 1*475 S2 na 0*607 Í2, tedy celkem 
o 58%- Jelikož práce mimo obvod proudový vyjádří se 
H=ki' s \ 
a jelikož h s rostoucí intensitou ubývá, neporoste práce mimo obvod prou¬ 
dový přímoúměrně se čtvercem intensity, ale poroste volněji. 
Jak známo, stanovil Steinmetz*) empirický vzorec pro stanovení hysteresis 
a shledal, že experimentální výsledky velmi dobře se vzorcem 
H — x Z? 1 * 6 
se shodují, kdež B maximální počet silokřivek průřezem jádra procházející 
a x konstantu značí. Volnější vzrůstání hysteresis vyjádřil tedy Steinmetz 
mocnitelem 1*6. 
Chceme srovnati experimentální vzorec s theoretickými vývody. Práce, 
která se mimo obvod proudový, zde tedy hysteresis, koná, rovná se práci, 
kterou vnitřní síla elektromotorická, následkem vnitřní indukce vzniklá, koná. 
Pokusy svrchu uvedenými seznáme, že vnitřní sílu elektromotorickou lze 
vyjádřiti rovnicí 
E' = i's "j- A , 
kdež <q a A značí konstanty, které však od konstant a a /? lišiti se valně 
nebudou, jelikož i hodnoty A' s a E ', jak z tabulky jde, jen nepatrně se liší. 
Dle obrazce 4. vypočte se tedy práce této síly elektromotorické ze vzorce 
i' s («i i f s + A) sin 8 = H , 
tedy 
H = (iq i’E A E s ) sin d . 
Jelikož i d jest na intensitě závislo, nelze tedy jednoduchý vzorec pro práci 
hysteresis vzniklou stanovití'. Ze vzorce toho však přece lze souditi, že práce 
tato volněji poroste než čtverec intensity neb v případě našem než čtverce 
počtu silokřivek. Steinmetz vypočítává počet silokřivek B ze síly elektromoto¬ 
rické ze spádu měřeného ve svorkách cívky, jelikož spád tento dle našich 
pokusů 
A = ct i' s —|— (3 . 
Pokládáme-li tuto přímoúměrnou s počtem silokřivek, lze výraz 
H = {a i' s -|- A i’ s sin 8 
') Steinmetz, Elektrotechnische Zeitschrift 1892, p. 48. 
XI. 
