28 
značí-li L koeficient vlastní indukce induktoru stroje a L ' koeficient vložené 
cívky. Bude tedy výslední síla elektromotorická 
(2) E =ri í +{L + L ')^f-. 
Z rovnice této jde, že výslední koeficient celého obvodu proudového rovná 
se součtu částečných koeficientů vlastních. 
L l = L + L' . 
Dosadíme-li do rovnice (2) hodnoty příslušné z rovnice (1), obdržíme 
E = r i 0 sin co t -|- L 1 i Q ca cos ca t ; 
dosadíme-li opětně 
r i 0 = A cos B , 
L x 4 co == A sin B , 
obdržíme 
(3) E = A sin (co t -|- B) . 
Výslední tato síla elektromotorická mění se tedy harmonicky, jest však 
vzhledem na proud obvodem procházející měnou pošinuta. Amplitudu harmo¬ 
nické této síly elektromotorické určíme z rovnice 
(4) A = V(^ 0 ) 2 + (£.<»4F , 
a měnu z rovnice 
(5) tgi?=A^. 
Označíme-li amplitudu výslední síly elektromotorické e 0 , obdržíme z rov¬ 
nice (4) výraz pro amplitudu proudovou 
0 V^ + C-Ci®) 8 ' 
Dosadíme-li výraz tento do rovnice (1), obdržíme 
e n 
= - — sin co t . 
V^ + (z 1<0 / 
Rovnicí touto určuje se harmonická změna proudu celým obvodem prou¬ 
dovým procházejícího. 
Je-li perioda proměnlivého proudu stále stejnou, tedy w konstantní a L x 
koeficient vlastní indukce hodnotou stálou, pak bude intensita proudová pro- 
bíhati jednoduchou harmonickou změnu. Zdali proud jednoduchou harmonickou 
změnu probíhá, lze experimentálně vyšetřiti dle návodu Stefana, jak jsme v po¬ 
jednání dřívějším 1 ) dovodili. Značí-li opět střední hodnotu čtvercovou inten¬ 
sity proudové, bude 
!7 = WMT’ 
*) Domalíp, Theor. a exp. příspěvky k nauce o strojích na proudy střídavé. Předlož. 
29. dubna 1892 Č. akad. 
XI. 
